13 



Lin.) 100 — 120 arter från Europa, Asien, Afrika och Australien. De, som förekomma 

 Amerika, äro dit importerade l . 



2. Slägtet Acanthomys, J. Geoffroy. 



De äro till formen föga skiljaktiga från dem af föregående slägte, och skiljas derföre 

 icke generiskt från dem af Wagner. Den karakter, på hvilken man lagt den största vigten, 

 är den, att de på den öfre kroppssidan hafva mer eller mindre talrika taggar, eller tagglika 

 borst, som hafva en kort spets, och äro plattade samt å öfre sidan försedda med en midt- 

 åtgående ränna. Oron, svans och fötter bildade ungefär på samma sätt, som hos Mus. No- 

 sen är något längre framstående framom munnen. Benhufvudct utmärker sig, enligt Peters 3 ), 

 derigenom att fossse pterygoidese äro mycket grunda, och att foramina palatina nästan helt 

 och hållet saknas. — Blott ett ringa antal, omkring 5 — 6, merendels små arter från Afrika 

 och Indien (Acanth. cahiriuns, Geoffroy). 



3. Slägtet Cricetomys, Waterhouse. 



Enligt Waterhouse 3 ) och Temminck 4 ) utgör detta slägte en mellanform mellan Mus 

 och Cricetus, men företer dock några karakterer, hvarigenom det skiljer sig från båda dessa 

 slägten. Enligt Temminck har det 2:ne skilda afdelningar af spenar, nemligen 4 på buken 

 och 4 på bröstet mellan främre extremiteterna, och de yttre sidotårna stödja på marken och 

 äro endast föga kortare än de 3 mellersta, som äro längst. Stora kindpåsar, liksom hos 

 Cricetus, förefinnas. Benhufvudet är mera långsträckt än hos Mus, derigenom att det har 

 längre näsben, och kindbågarne äro mera räta, mindre utbildade och kortare. Foramina in- 

 fraorbitalia äro nästan runda, och foramina incisiva äro mindre. Underkäkens angularprocess 

 är bredare och mot spetsen något uppstigande. För öfrigt liknar det till kroppens, öronens 

 och svansens form slägtet Mus. — Blott en art af detta slägte är känd 5 ), Cr. gamhianus, 

 Waterhouse, som är omkring dubbelt större än Mus decumanus, med kroppslängden 16". 

 Förekommer i mellersta Afrika från dess vestra till dess östra kust. 



') C. J. Sundevall, uti K. Vet,-Akad:s Handl. f. år 1842 (tr. 1843 \ pag. 219, uppställer en sub- 

 generisk grupp under si. Mus, som han kallar Isomys, karakteriserad derigenom att de båda yttersta 

 baktårna äro lika långa. Den synes oss icke med fog kunna upphöjas till rang af genus, ehuru ben- 

 hufvudet utmärker sig genom en kortare och bredare nos och bredare okben. (Isomys variegatus Brants, 

 fy testicularis Sund.). 



2 ) Naturwissenscb. Reise nacb Mossambique. Zoologie; Säugethiere, p. 161. 



3 ) Annals and Magazine of Natural History 1841, vol. VI, pag. 220. 



4 ) Esquisses Zoologiques sur la cöte de Guiné, Mammiféres, 1853, pag. 165. 



s ) Wagner, L. c. p. 451, upptager ännu en 2:dra art från Kanada, Cr. nvjoides (Gapper), men 

 denne är, enligt Baird, en Hesperomys. 



