22 



Craniet är utmärkt genom de mycket stora foramina infraorbitalia, som nedtill äro bredare 

 än upptill , och den till följe deraf låga undre grenen af öfverkäkens processus zygomatici. 

 Härigenom visa de en stark tendens till de Hystrichomorplia gnagarne, och denna karakter 

 liar förskaffat dem namnet Hystrichomyes af Brandt. — Endast en med säkerhet känd art, 

 S. vagus, Pallas, Blasius; från östra Europa och norra Asien. 



3. Sectionen, HYDROxMYES. 



29. Slägtet Hydromys, E. Geoffroy. 

 Äfven detta slägte utmärker sig genom kindtändernas antal, som är endast ~. Cra- 

 niet är långsträckt, och liknar i det närmaste det af J\fus, men foramina infraorbitalia äro nä- 

 stan halfmånformiga. Betraktadt från sidan, är det något koukaveradt öfver pannan. Fora- 

 mina incisiva äro små, och öppna sig endast uti mellankäksbenen. — Kroppen långsträckt 

 och lågbent. Nosen trubbig, och öfverläppen klufven. Öronen små, afrundade. Framföt- 

 terna med 4 fullständiga, skilda tår och en rudimentär tumme. Bakfötterna med 5 stora och 

 langa tår, som, med undantag af den yttersta, äro förenade genom simhud. Deras fotsulor 

 nakna. De bakre fötternas klor större än de främres. Svansen lång, trind och betäckt af 

 kort hår. Hårfällen kort. — Man har uppställt 4 arter, af hvilka ett par, (chrysogaster §■ 

 leucogaster, Geoffroy) länge varit kända; från Vandiemensland. De äro stora, med en kropps- 

 längd af 12" — 13", samt äro till sitt lefnadssätt amfibiska. 



Underfam. Arvicolini. Bonap. 



Denna underfamilj, som stundom varit betraktad såsom en grupp af lika värde med 

 familjen Muridce, och blifvit uppställd såsom en egen familj, sluter sig emellertid ganska 

 nära till en del af slägttormerna inom den föregående underfamiljen, och kännes från dem 

 endast genom kindtändernas ofullständiga rötter, och den något afvikande formen af craniet, 

 enligt livad ofvan blifvit anfördt. Så t. ex. företer slägtet Sigmodon mycken habituel likhet 

 med dem, och kindtändernas kronor hos si. Neotoma visa den närmaste öfverensstämmelse 

 med dem hos Arvicolce. Baird uppgifver, att det ännu icke är utröndt, om kindtänderna hos 

 ungar af Neotoma hafva knölig krona. De äro dock alltid försedda med fullständiga rötter. 

 Arvicolinerna, eller Sorkarne äro fattiga på slägtibrnier, men förete stundom en icke obe- 

 tydlig rikedom på arter. De tillhöra icke de varmare delarne af jorden, utan blott de tem- 

 pererade och kalla. Inga dithörande arter förekomma i Afrika, Indien eller S. Amerika. 

 De få till Arvicolini hörande slägtena uppställa vi på följande sätt: Slägten: 



hoptryckt, lång 1 Fiber, G. Cuvier. 



Tandrader- 

 na 



baktill 



afsmalnande. 

 Svansen . . 



trind, mer eller mindre kort. p3:ne emaljslyngor . . 2. Arvicola, Lacép. 

 Den bakersta kindtanden i i 

 ^underkäken med Jö^ emaljslyngor . . 3. Cuniculus, Wagl. 



jennibreda, och den bakersta kindtanden i underkäken 



i med 4 emaljslyngor 4. Myodes, Pallas. 



