23 



1. Slägtet Fiber, G. Cuvier. 



Kroppsformen sorklik, men svansen är läng, vertikalt hoptryckt, glest hårbetäckt och 

 fjällig. Hufvudet bredt, nedtryckt, med något tillspetsad nos. Ögon och öron små, de 

 sednare dolda i fallen. Fötterna hafva tårna vid basen förenade genom simhud, och deras 

 undre sida naken. Framfötternas tumme är rudimentär, men har dock en fullständig klo. 

 Framtårna kantade med simborst. Tänderna likna dem af Arvicola, men den bakersta tan- 

 den i underkäken har 5 emaljslyngor, den främsta yttre af dessa dock helt liten; den mel- 

 lersta kindtanden i samma käke har 5, och den främsta dito 9 emaljslyngor. Den främsta 

 kindtanden i öfverkäken har 5, den 2:dra 4, och 3:dje 4 dylika emaljslyngor, och den sist- 

 nämnda är märkbart afsmalnande bakåt, med den sista emaljslyngan stor och bakåt utdra- 

 gen. Craniet har pannan mellan orbitse baktill starkt hoptryckt och med en långsgående 

 skarp kant, som fortsattes till hjessbenens början. Pars squamosa å tinningbenen är serdeles 

 stor, och bildar en rätt utstående knöl bakom orbitse. Den bakre näsöppningen smal och 

 högre än bred. Underkäkens angularprocess, såsom vanligt hos Arvicolinerna , uppstigande 

 öfver höjden af kindtandradernas bakre del. Craniet liknar i det närmaste det af Arvicola 

 amphibius. — Af detta anmärkningsvärda slägte har tills sednare tiden blott en art varit 

 känd, nemligen den i pelshandeln bekanta Myskråttan eller Zibethrättan (F. zibethicus, (Linné)), 

 som förekommer öfver en stor del af Nord-Amerika. En annan mindre art, F. osoyogsensis , 

 från Nord-Amerikas pelsdistrikt, har för ett par tre år sedan blifvit beskrifven af J. K. Lord J ). 



2. Slägtet Arvicola, Lacépéde. 



Kindtandraderna bakåt afsmalnande, och den bakersta kindtanden i underkäken med 

 3:ne emaljslyngor. Svansen lika lång som, eller merendels längre än bakre fötterna, tät- 

 hårig. Den bakersta kindtanden i öfverkäken med 5 — 7 alternerande emaljslyngor. Kropps- 

 formen är ej så klumpig och undersätsig, som hos de båda följande slägtena, samt företer 

 genom de något längre extremiteterna en starkare tendens åt den råttlika formen. Fram- 

 fötterna hafva små klor, och deras tumme är rudimentär och försedd med ofullständig klo, 

 ehuru den stundom är konisk; m. m. — Af detta slägte äro omkring 50 arter kända, från 

 Europa, norra Asien och N. Amerika, och häraf omkr. halfva antalet från den sistnämnda 

 verldsdelen. (Arv. amphibius (Lin.), glareolus (Schreb.) § agrestis (Lin.)). 



3. Slägtet Cuniculus, Wagler. 



(Systema. 1830). 



För en sork-art, som man förut brukat räkna till slägtet Myodes, uppställa vi här ett 

 eget slägte, och tilldela detta ett gammalt namn, som af Wagler redan 1832 3 ) åt den här 

 ifrågavarande arten blifvit gifvet, ehuru, såsom det synes, uti en vidsträcktare bemärkelse. 

 Till den yttre kroppsformen öfverensstämmer den fullkomligt med Ah/odes, men dess tand- 



') Proceedings of the Zoolog. Society 1863, p. 97. 

 2 ) Isis 1832, p. 1220. Cuniculus groenlandicus. 



