24 



byggnad är en helt annan, och genom denna sluter den sig närmare till Arvicola. Detta 

 har föranledt oss att tor den uppställa ett eget slägte. 



Kindtänderna hafva alla emaljslyngorna alternerande, smala, långa och nästan jemn- 

 breda, men de ingående vinklarne af emaljen intränga i allmänhet icke å någon tand längre 

 än till tandens midt, och äro icke genomgående, såsom hos Myodes, och den bakersta kind- 

 tanden är i båda käkarne bakåt märkbart afsmalnande. Uti denna emaljveckens alterne- 

 rande och mindre djupt inträngande beskaffenhet öfverensstämma de med dem af Arvicola; 

 men de afvika från båda dessa slägten genom emaljveckens större antal. Den bakersta 

 kindtanden i underkäken har 5y, den mellersta 5.}, ') och den främsta 9 emaljslyngor. Den 

 bakersta i öfverkäken har 6, den mellersta 6, och den främsta 7 emaljslyngor. — Craniet 

 utmärker sig derigenom att okbenen äro svagare än hos Myodes, och pannan har en långs- 

 gående grop. Skelettet företer den egenheten, att mellan idna och radius är å midten en 

 stor öppning, och spina tuberculi majoris ä öfverarmen bildar en ofvantill skarpt begränsad 

 och rätt utstående process. — Svansen är kortare än bakfötterna, och dessa hafva fotsulan 

 hårig. Framfötternas klor äro stora gräfklor, och å de 2 mellersta tårna äro de stundom 

 enormt stora, och hoflika, samt vid spetsen klufna. — En art, C. torquatus, (Pallas; Midden- 

 dorff) (= Cunicuhts groerdandicus , Wagler), från nordöstra Europa , Sibirien och de nordligare 

 delarne af N. Amerika. 



4. Slägtet Myodes, Pallas. 



Kindtandraderna jemnbreda, och den bakersta kindtanden i underkäken med 4 emalj- 

 slyngor, af hvilka de 2:ne bakre äro åtskilda genom en från inre sidan genomgående bugt 

 af emaljen, samt hafva ungefär samma transverselt elliptiska form, och äro parallela ; och den 

 2:dra i ordningen är helt liten och belägen vid tandens yttre sida. Den mellersta kindtanden 

 i samma käke har 5, och den främsta 5 emaljslyngor. A dessa sednare båda tänder äro i 

 allmänhet de inre slyngorna störst. Den bakersta kindtanden i öfverkäken har 4 emaljslyn- 

 gor, af hvilka de 3 bakre äro parallela; den mellersta i dito har 4, och den främsta har 5 

 emaljslyngor, och de yttre af dessa å de båda sednare tänderna äro störst. A craniet har 

 den smala pannan en långsgående crista, och okbenen äro serdeles breda. Svans och fot- 

 sulor lika med föregåendes, men klorna å framfötterna, ehuru vanligen större än de å bak- 

 fötterna och bildade för gräfning, äro någon gäng mindre än dessa sednare. — Endast 3:ne 

 säkert kända arter från Europa, Sibirien och N. Amerikas nordligare delar. (il/, lemmus 

 (Linné) från Sverige, Norge och Finska och Ryska Lappland, vester om Hvita H af vet). 



H. Fam. SPALACID^E, Brandt. 



Ögonen och utöronen rudimentära; någou gång äro de dock litet mera utbildade, men 

 dock mycket små och mindre än hos de andra. Kroppsformen är tjock och undersätsig, 



') De båda '/g- emaljslyngorna utgöras af en vid dessa tänders främre ända inåt riktad liten 

 emaljlamell. 



