35 



VI. Familjen CASTORID^E, J. Gray. 



Denna familj skiljes från alla de andra derigenom att svansen är horisontelt plattad, 

 naken och fjällig. Den är den sista länken i kedjan af de Myomorpha gnagarne, och den 

 allmänna kroppsformen öfverensstämmer temligen väl med den af de lågbenta formerna at 

 Muriderna, nemligen Arvicolinerna, eller möjligen ännu mera med den af den sista afdelnin- 

 gen af Saceomyiderna, eller Geomyinerna, ehuru dessa sednares främre extremiteter äro mera 

 utbildade för gräfhing. 



De yttre karaktererna äro så väl kända, att vi icke dermed behöfva sysselsätta oss. 

 Kindtänderna äro j=i, aftagande i storlek bakåt, och med ofullständiga rötter, med undantag 

 af den framstå, som såsom mjölktand har delad och sluten rot. A de öfre kindtänderna äro 

 på inre sidan, och å de undre på yttre d:o en vertikal grop, som är bildad af ett mer eller 

 mindre djupt och- böjdt ingående emaljveck, och på den motsatta sidan af tanden äro 3:ne 

 djupt inträngande smala och något slingriga emaljveck, af hvilka på den bakersta tanden i 

 öfverkäken det främsta vecket sammanlöper med det från inre sidan inträngande, så att detta 

 blir genomgående. På den sidan af tanden, der de 3:ne emaljvecken intränga, äro 3:ne 

 mycket grunda vertikala gropar. Den bakersta kindtandens i underkäken emalj veck likna 

 de andra, utom det, att något af dem vid starkare nötning blir insulärt. Sådana äro emalj- 

 vecken hos äldre exemplar. Hos yngre har jag funnit någon olikhet deruti, att å l:sta och 

 2:dra kindtänderna i öfverkäken det från inre sidan inträngande vecket sammanlöper med det 

 mellersta af de 3:ne yttre. A underkäkens l:sta, 2:dra och 3:dje tand är ett msulärt veck 

 vid inre sidan af kronan. En liknande form af emaljvecken återfinna vi endast hos slagtet 

 Myopotamus, och detta i förening med dess för simning bildade bakre extremiteter föranledde 

 t. o. in. WAGNER att räkna detta slägte till Castorid-familjen. 



Benhufvudets byggnad är uti dera delar utmärkande för Castoriderna 1 ). Den är star- 

 kare än hos de flesta andra gnagare, hvilket älven harmonierar med de enormt stora frani- 

 tänderna. Dess form är nästan oval, och det har å äldre exemplar längs sutura sagittalis en 

 crista. Tinningbenen äro af vanlig storlek. Interparietalbenet förändrar formen efter åldern. 

 Hos äldre exemplar är det framåt spetsigare. Det är i allmänhet subtriangulärt. De yttre 

 hörselöppningarne äro tubformade och framstående. Pannan är smal och utan processus 

 postorbitales, ehuru spar till desamma förefinnas. Kindbågarne äro mycket starka, och mest 

 utstående baktill, derigenom att processus zygomatici å tinningbenen stå nästan rätt ut, och 

 äro långa, då deremot processus zygomatici a öfverkäken stå utåt och bakåt samt bilda en 

 spetsig vinkel mot craniets longitudinella axel. Okbenen äro mycket breda, och uppsända 

 en kort process, som begränsar orbitse baktill och nedtill. Öfverkäkens processus zygomatici 

 äro mycket höga oeli vertikalt hoptryckta, samt odelade. Foramina iufraorbitalia, som äro 

 helt små och vertikala, halva sitt läge framom basen af nämnde processer, och deras yttre 

 xägg bildar en utstående kant. En liten del af tårbenen synes mellan öfre ändan af ok- 

 benen och pannbenen. Nackbenets basilardel har å undre sidan en djup grop. Fossaj pte- 



') A Universitetets i Lund Zool. museum hafVa vi sett ett subfossilt benhufvud, funnet i en torf- 

 mosse i Skåne, hvars längd är f>'. , och bredd öfver okbenen baktill 4|'. 



