36 



rygoidese äro djupa, och lamina interna bar en lång hamulus pterygoideus, som med sin nedåt 

 böjda spets lägger sig intill bulla ossea. Tandraderna divergera starkt bakåt. Gombenen 

 äro subtriangulära. med en liten spets i bakre kanten, och foramina palatina äro belägne 

 vid sidorne af deras främsta spets. — Foramina incisiva ligga nästan helt och hållet i mel- 

 lankäksbenen. Näsbenen räcka längre tillbaka än mellankäksbenen. Underkäkens angular- 

 process är stor, med afrundad spets, och utgår från underkäkens undre sida. Processus co- 

 ronoideus är högre än eondyloideus. Benhufvudets form tyckes förete den mesta överens- 

 stämmelsen med den af Arctomys, när man undantager dennes processus postorbitales, och 

 den något starkare byggnaden af Bäfverns hufvud. — Hvad skelettbyggnaden för öfrigt 

 beträfiar, så öfverensstämmer den med hufvudet uti styrka och grodek: de främre extremi- 

 teterna äro spensligare än de bakre. Svansvertebrorna ha stora sidoprocesser. Acromion 

 är bred. och har icke i sin bakre kant någon vinkel eller process. Öfverarmbenet är kort, 

 och har sin nedre ända bred. Spina tuberculi majoris bildar en utstående process 'processus 

 deltoideus). Fossa ancousea är ej genomborrad. Underarmbenen äro rörliga, men capitulum 

 radii är ovalt och ej rundt. Clavicula är stark. Benen i carpus äro 9 (ehuru os naviculare 

 och os lunatum äro sammanvuxue) derigenom, att os multangulum minus är deladt i 2:ne,och 

 att på inre sidan af carpus är ett öfvertaligt, något aflångt och plattadt ben. Os femoris 

 har en trochanter 3:tius ungefär vid midten af yttre sidan. Tibia är vid sin öfre ända starkt 

 bågböjd, så att dess främre kontur, betraktad frän sidan, är konvex. Fibula är stark, med 

 en nedåt riktad process vid öfre ändan och yttre sidan, och nedtill, ehuru sent, samman- 

 smält med tibia, dock med distinkt malleolus externus. Tarsen har 9 ben, derigenom att 

 os scaphoideum är deladt i 2:ne, och den har å inre sidan ett öfvertaligt, platttadt ben. 



Blott ett slägte, Castor, LlNNÉ, tillhör denna familj. Brandt anmärker, att detta 

 namn hos äldre författare sannolikt härleder sig från en i folkspråket uppkommen förvexling 

 mellan Bäfvern och Alosehusdjuret (JSIoschus moschiferus, , hvilket af Hinduerna kallas Kasturi, 

 en förvexling som skulle hafva sin upprinnelse uti det likartade officinella bruket af bada 

 dessa djur. Samme Författare har yttrat den asigten *), att den Gamla Verldens B.ifver är 

 en frän X. Amerikas skild art, ehuru han icke dem emellan kunnat fnina några andra skilj- 

 aktigheter, än de, som deras benhufvud förete. Han kallar den förre Castor fiber curopa-us , 

 och den sednare Castor americaiws, F. Cuvier. Skiljaktigheterna bestå hufvudsakligen deri: 

 att den förre har en kortare och bredare panna, sa att dennas minsta bredd mellan orbitse 

 är betydligt större än afständet mellan den främre spetsen af hjessbenen, vid bakre och öfre 

 gränsen för orbitaj, och den knölformiga spetsen af pannbenen vid främre kanten af orbitse, 

 då dessa dimensioner deremot äro ungefär lika hos den senare; 



att den förre har en längre nos, och längre näsben, som sträcka sig mer eller min- 

 dre långt bakom mellankäksbenen, då de deremot hos den sednare ha sin spets ungefär i 

 samma tvärlinia, som mellankäksbenen; 



att den främre näsöppningen hos den förre är subtriangulär, och hos den sednare 

 subrectangulär ; 



'; Beiträge zur näheren Kenntniss der Gattung Castor; Mem. mathém. pliys. & naturelles, de 

 l'Acad. Imp. des Se. de S:t Pétersb. T. VII, 1855, p. 63. 



