SYSTEMATISK ÖFVERSIGT AF DE GNAGANDE 



DÄGGDJUREN, Glires. 



I. 



Det vetenskapliga intresse, som fäster sig vid de gnagande däggdjurens ordning, är 

 frammanadt af flera omständigheter. Den mångfald och rikedom på former, som denna ord- 

 ning företer, är större än inom någon annan däggdjursordning. Af de omkring 2300 kända 

 arterna af lefvande däggdjur, utgöra gnagarne nära en tredjedel, eller omkring 700 arter. 

 De, som i artantal komma dem närmast, äro de handvingade (Chiroptera) med omkring 500 

 arter, rofdjuren (Ferae) — med uteslutande af Insectivora — med omkring 250 arter, ap- 

 djuren (Quadrumana) och de partåade däggdjuren (Artiodach/la), de förra med något öfver 

 200, och de sednare med omkring 200 arter. Denna formrikedom bevisas äfven deraf att 

 slägten forefinnas, som omfatta ett stort antal arter, och der man har svårt för att finna nå- 

 gra bestämda formkarakterer, på grund af hvilka de kunna afdelas i flera generiska grup- 

 per. P^xempel derpå lemna oss slägtena Mus, Hesperomys och Sciurus, det första med öfver 

 100, det 2:dra med nära 100 och det 3:dje med 90 — 100 arter; det första tillhörande den 

 Gamla, det 2:dra den Nya Verlden, och det 3:dje alla verldsdelar, med undantag af 

 Australien. 



De utmärka sig äfven genom en vidsträckt geografisk utbredning, och en del derjemte 

 genom en stor härdighet. Clnagare förekomma i alla verldsdelar och i nästan alla trakter 

 af jorden, såväl i de varma som i de tempererade och kalla zonerna, såväl i sequatorial- som 

 polartrakterna, i skogar och på öppna fält och öknar, i djupa dalar och på de högsta berg 

 ända till grannskapet af den ständiga snön. Såsom exempel på deras härdighet må anföras, 

 att våra vanliga husråttor, såväl den stora som den lilla, hvilka ofrivilligt blifvit öfverflyttade 

 till nästan alla trakter af jorden, kunna trotsa alla de svårigheter, hvarmed en steril och hård 

 natur och oaf brutna förföljelser af menniskor och djur hota deras existens. Darwin fann på 

 Östra Falklands-Ön båda arterna, t. o. m. på smärre klippöar, långt skilda från menniskors 

 boningar, och pä höjden af en liten stenig och torr ö vid Capverds-öarne tog han ett par 

 exemplar af den lilla husråttan. Att de kunnat uthärda den kalla och fuktiga temperaturen 

 på Falklands-öarne, förvånar dock mindre, än att de under en tropiskt brännande sol kunnat 

 lefva på den sterila ön vid Capverds-öarne, der de endast under den korta regntiden fått 

 smaka färskt vatten, och hvarest icke funnos några succulenta växter. De flesta vilda dägg- 

 djur gå sin undergång till mötes i samma mån som ländernas tilltagande folkmängd och sti- 



