12 Forssell, Bidrag till kännedom om Echinorhyncherna i Finlands fiskar. 



tid i fiskars tarmkanal. Roffiskarna måste ju, när de förtära 

 fisk, ofta vara utsatta för infektion med Ech. strumosus och 

 Ecli. semermis, hvilka allmänt förekomma såsom larver i åt- 

 skilliga fiskar. Att man dock mera sällan anträffar dessa Echi- 

 norhyncher i tarmen af t. ex. Esox lucius beror helt säkert 

 därpå, att de icke kvarstanna i fiskens tarm någon längre tid. 

 Olsson's ofvannämnda Ech. gibber anser jag vara sådana i tar- 

 men af fisk tillfälligtvis anträffade exemplar af Ech. strumosus. 



Å pag. 17 har jag uppräknadt de för mig kända fall, då 

 Ech. strumosus blifvit anträffad i tarmen af fiskar. 



Man kan sålunda i tarmen af roffiskar finna enstaka exem- 

 plar af Ech. strumosus och Ech. semermis, men annat än en- 

 staka exemplar anträffas heller icke, och aldrig har man iakt- 

 tagit könsmogna individer, i) Något gynnsammare ter sig för 

 dessa parasiter vistelsen i sjöfåglars tarmkanal, och ju mera ut- 

 prägladt vattendjur fågeln är, desto bättre trifvas de ifrågava- 

 rande parasiterna. Sålunda har jag i ett exemplar af Phala- 

 crocorax carbo anträffat omkring 150 exx. af Ech. strumosus 

 samt 3 exx. af Ech. semermis. Någon könsmogen Echinorhyn- 

 chus fann jag dock icke bland dem. De honliga maskarna hade 

 ännu endast ovarialanlag. Detta tyder på, att dessa parasiter 

 icke ens hos utpräglade vattenfåglar trifvas lika väl som i det 

 ordinarie värddjuret, salen. 



Om man utginge från den förutsättningen, att så olika 

 värddjur som däggdjur, fåglar och fiskar icke kunna hysa samma 

 parasiter — om också endast tillfälligt — så måste man fråga 

 sig, på hvilken väg alla dessa djur infekteras med Echinorhyn- 

 cher. Då de alla — hvarom i förevarande fall är fråga — dock 

 äro nästan uteslutande fiskätande djur, måste man taga för gif- 

 vet, att de få sina parasiter från fisk. Då borde man väl hos 

 fiskarna anträffa flere olika arter af Echinorhvnchus-larver. Men 



1) Såsom den italienske läkaren Calandruccio påvisat genom in- 

 fektion på sig själf, behöfva Echinorhyncherna under något så när gynn- 

 samma förhållanden för att kunna afgifva fuUbildade ägg endast några vec- 

 kor, från den tidpunkt de såsom larver blifvit till värddjurets tarmkanal öf- 

 verförda. (Centralblatt für Bakteriologie und Parasitenkunde. 2 Jahrg. 1888. 

 3 Bd. N:o 17. p. 521—525). 



