li Forssell. Bidrag till kännedom om Echinorhyncherna i Finlands fiskar. 



fad med Ech. sirumosus och Ech. semermis i tarmen, hvaremot 

 abborren aldrig visat sig hysa sådana parasiter. 



I detta sammanhang må nämnas att tre unga kråkor {Cor- 

 vus comix), som blifvit infekterade med Echinorhynchus-larver, 

 i allmänhet gåfvo ett dåligt resultat, i det att endast den kråka, 

 som dödades dagen efter infektionen, befanns hysa en Ech. 

 stnimosus i tarmens mellersta del och en Ech. semermis i rec- 

 tum. De tvenne öfriga kråkorna, som dödades två dagar eller 

 längre tid efter infektionen, voro utan Echinorhyncher. Infek- 

 tionen skedde sålunda, att kråkorna fingo äta sönderstyckad fisk 

 uppblandad med rikliga mängder af Echinorhynchus-larver. Mel- 

 lan infektionerna förtärdes fisk som blifvit befriad från sina pa- 

 rasiter. Det är ju ingenting att förvåna sig öfver, att resultatet 

 blef dåligt, då såsom objekt användes fullständiga landfåglar. 

 Dessa hafva heller aldrig, mig veterligen, bUfvit anträffade med 

 de ifrågavarande Echinorhyncherna. 



Följande tabeller visa resultatet af de primitiva försök, 

 som gjorts med abborre och kråka. Då, såsom redan nämnts, 

 Ech. strumosus och semermis aldrig anträffats i tarmen af de 

 ifrågavarande djuren, ehuru de åtskilliga gånger blifvit under- 

 sökta, måste man väl kunna antaga, att de nu anträffade Echi- 

 norhyncherna inkommit i djuren genom infektionen. Dessutom 

 voro samtliga kråkor af årets ungar, hvilket ytterligare bör ut- 

 göra en säkerhet för, att de före infektionen varit fria från 

 Echinorhyncher. Detta påpekar jag särskildt för att framhålla, 

 att det är just de från fiskar tagna larverna af Ech. strumosus 

 och Ech. semermis, som kunna — om ock endast en kort tid 

 — vistas i tarmen af fisk och fågel och att det således icke 

 behöfver vara någon »särskild art», som förekommer i tarmen 

 af Muraena anguilla och Coregonus lavaretus. 



