50 



loasă, din cauză că marginile bracteelor sunt decurente, iar 

 la bază cu foi reduse la vagină trunchiate şi strâns alipite. 

 Mai adesea 5 sau 6 foi, dintre cari cea superioară este de 

 obiceiu ceva mai sus de mijlocul tulpinei, chiar sub inflo- 

 rescenţă tulpina este mai totdeauna fără foi. Foile invagi- 

 nante la bază, oblong-lanceolate sau oblonge, de un verde 

 albăstriu (glaucescente), nerviate şi puţin carenate ; cele in- 

 ferioare adesea obtusiuscule, cele superioare ascuţite, cea 

 superioară este însă în formă de cornet şi îmbrăţişează tul- 

 pina. Inflorescenţa este un spic scurt, la început conic, la urmă 

 globulos-oval, sau mai mult sau mai puţin alungit (elongat) 

 şi aproape cilindric, cu puţine flori, adesea şi cu foarte nu- 

 meroase Hori lax-dispuse sau dens îngrămădite. Florile, puţin 

 mai mari decât la specia precedentă, sunt mai deschis sau 

 mai închis violet-rozee, aproape carnee sau alburii, mai rar 

 de tot albe, şi cu un miros slab dar plăcut. Bracteele lan- 

 ceolat-subulate, ascuţite sau foarte lung-acuminate, membra- 

 noase, uninerviate sau cel mult cele inferioare uneori triner- 

 viate, de regulă la bază deschis-verzui, spre vârf bătând în 

 roşu, sunt cain de lungimea ovarului sau numai de Vs din 

 lungimea lui. Ovarul cilindric, linear-oblong este răsucit şi 

 de un verde deschis. Foliolele perigonului conivente formează 

 o cască (galea) oblongă, mai rar oval-oblongă, ascuţită sau 

 acuminată ; cele externe oval-lanceolate, spre vârf (puţin di- 

 vergente) îngustate şi de obiceiu ascuţite sau acuminate, mai 

 rar obtusiuscule, adesea concrescute la bază, mai mult sau 

 mai puţin deschis-violete şi străbătute de o nervură purpurie, 

 la cele laterale, către marginea externă, observăm încă o ner- 

 vură scurtă, astfel că acestea au în total 2 nervure, foliola 

 mediană este adesea mai scurtă şi nu arareori si mai îngustă 

 decât cele laterale. Foliolele laterale interne ale perigonului 

 sunt mai adesea de V2 până la ^f^ din lungimea celor late- 

 rale externe şi adesea numai puţin mai scurte decât cea me- 

 diană externă, ele sunt cuneate la bază lineare, linear-lan- 

 ceolate, acuminate, uninerviate, libere sau în parte (de obiceiu 

 până la jumătatea lungimii lor) concrescute cu cele externe 

 şi sunt de aceeaş coloare cu ele. Labelul trifid, egal de lung, 

 aproape egal de lung sau şi ceva mai lung decât foliolele 

 externe ale perigonului, este îndreptat înainte, aproape plan, 



