63 



şi pag. 245. No. 1771. Brândză, Flora Dobrogei 400. Gre- 

 CEscu, Conspect. 543. Suplement 154. Orchis militaris t. L. Sp. 

 pi. ed. 2. (1763). 1334. Orchis tephrosanihos Vill. PI. Dauph. 

 II. (1787). 32. RcHB. Icon. fi. germ. et helv. XIII. t. 21. 

 (CCCLXXIII) şi t. 153. (DV.). fig. II. 2. Ledeb. fi. ross. IV. 62. 

 Nyman, Consp. 690. Suppl. 290. Muller-Krănzlin, Abbild. 

 d. Orchid. 15. Orchis italica Lamk. Encycl. IV. (1789). 600. 

 Orchis hrachiaia, var. cinerea Gilib. Orchis zoophora, Thuill., 

 Orchis mililaris var. Cercopitheciis Georgi., Orchis macra 

 LixDL. — Vulg. P r i b o I n i c. — Tab. XI. 



Tubercule aproape globuloase, numai puţin alungite, cu 

 puternice rădăcini secundare filiforme. Tulpina de 30 — 40 

 cm. de înaltă, erectă, cilindrică, de un verde deschis, glabră 

 şi acoperită la bază de (mai adesea 3) foi ascuţite vagini- 

 forme (reduse la vagină). Foile invaginante la bază sunt 

 oblonge şi de o coloare palid verde-albăstruie, nepătate (ne- 

 maculate), lucitoare, cele inferioare uneori obovale, câteodată 

 observăm pe tulpină sus, nu departe de inflorescenţă una 

 sau două foi oblong-lanceolate, sesile şi canaliculate. Inflo- 

 rescenţa este un spic mai adesea globulos, mai rar puţin 

 alungit cu florile destul de numeroase şi îndesuite, dintre 

 cari cele superioare, dela vârf înfloresc mai întâiu. Brac- 

 teele, de 4 ori până la 6 ori mai scurte decât ovarul, sunt 

 ovale, membranoase şi translucide, albe-verzui sau albe-găl- 

 bui, uninerviate ; cele superioare obtuse, de regulă aproape 

 trunchiate, cele inferioare lanceolate şi acuminate. Ovarul 

 sesil, fusiform, răsucit şi de o coloare verde-deschisă. Fo- 

 liolele perigonului nu sunt libere, ci unite la bază şi conivente 

 într'o cască (galea) ovală, ascuţită, pe faţa externă (pe din 

 afară) de o coloare violet-roşie, bătând puţin în cenuşiu şi 

 străbătute de nervure (vine) purpurii, adeseori întrerupte şi 

 înlocuite prin linii punctate. Foliolele externe ale perigonului 

 aproape egal de lungi sunt oval-lanceolate, ascuţite sau acu- 

 minate la bază concrescute prin marginile lor ; cele laterale 

 interne mai înguste şi aproape totdeauna mai scurte decât cele 

 externe sunt lineare, ascuţite şi pe margine foarte fm serrat- 

 dinţate, în partea inferioară, cam până spre mijloc, concrescute 

 cu cele externe. Labeliil, cuneat la bază, este adânc trifid, 



