56 



XIII. pag. 30. t. 161. (DXIII). fig. 12 şi 13. Kraenzlin, Orchi- 

 dacearum genera et. spec. I. 130. Krause în Lutz, Sturms FI. 

 von Deutschld. IV. 45. Garcke, III. FI. von Deutschid. 217. 

 Orchis găleata Lamk. Encycl. IV. (1789). 593. Orchis cinerea 

 ScHRANK (1789)., Orchis mimusops Thuill., Orchis nervaia 

 March., Orchis signifera Vest.— Vulg. Poranici.— Tab. XII. 



Tubercule ovoide spre vârf puţin ingustate, mai rar aproape 

 glol)uIoase (subglobuloase) cu rădăcini secundare filiforme. 

 Tulpina de 25—45 cm. de înaltă, uneori şi mai înaltă, este 

 erectă, puţin anguloasă, de un verde deschis, spre partea su- 

 perioară bate în violet, la bază cu foi reduse la vagină, cari 

 sunt subţiri, membranoase şi ascuţite, iar în partea supe- 

 rioară fără foi. FozVe inferioare mari, invaginante la bază, oblong 

 eliptice, ascuţite, apropiate (îngrămădite), nerviate, de un verde 

 viu, pe faţa superioară lucitoare, groscioare, aproape căr- 

 noase, înainte de completa lor desvoltare la vârf cuculat- 

 conslrânse ; cele superioare caulinare oblonge, concave în 

 formă de cornet îmbrăţişează tulpina (lax invaginante). In- 

 florescenţa un spic la început piramidal, mai apoi alungindu-se 

 devine aproape cilindric, cu numeroase flori mari, dens în- 

 grămădite sau puţin laxe, cari au un plăcut, dar slab miros de 

 Cumarină. Bracteele de obiceiu de 3 — 5 ori mai scurte decât 

 ovarul, sunt oval-lanceolate, ascuţite, obtusiuscule sau şi 

 aproape trunchiate, (scuamiforme) fin membranoase, uni- 

 nerviate sau fără nervure, şi rozeu-violet colorate. Ovarul 

 linear, sesil, răsucit este verde şi mai adesea bătând în vio- 

 let. Foliolele perigonului conivente într'o cască (galea) oval- 

 lanceolată, ascuţită, de regulă închisă (adesea vârfurile sunt 

 curbate în afară), la exterior este palid-rozee, bătând adesea 

 în cenuşiu, la interior mai mult sau mai puţin deschis pur- 

 puriu-violetă cu nervure închis purpurii, este puţin mai mare 

 decât la specia următoare fO. purpureaj. Foliolele externe 

 ale perigonului aproape egale sunt oblonge, ascuţite, şi cu 

 marginile concrescute la bază ; cele laterale interne sunt li- 

 neare, ascuţite, uninerviate şi mai scurte decât cele externe. 

 Labelul trifid, adesea mai lung decât foliolele externe ale pe- 

 rigonului, sau mai rar numai de aceeaş lungime, pe partea 

 sui)erioară de obiceiu rozeu-lila sau saturat-purpuriu colorat, 



