59 



u. Graebxer. Syn. de mitteleurop. FI. III. 683. Hkgi, Illustr. 

 Fl. von Mittei-Europa II. 344. T. 71. fig. 4. şi Fig. 424. 

 RouY, FI. Franc. XIII. 137. Orchis militaris ). L. Sp. pi. 

 ed. 1. (1753). 941 şi ed. 2. (1763). 1334. Orchis mililaris X 

 purpurea Huds. FI. Angl. ed. 2. (1778). II. 384. Orchis fiisca 

 Jacq. fi. Austr. IV. (1776). 307. Stlum, Deutschlds Flora 

 Heft. 41. (1821). t. 13. Koch, Syn. ed. 2. 788. Rchb. Icon. 

 11. germ. et helv. XIII. t. 26. (CCCLXXVIII). Lfdeb. fi. ross_ 

 IV. 61. Xeilr. fi. von Xieder-Oesterreich 186. Hallier, FL 

 von Deut-schld. IV. 110. t. 327. Boiss. 11. orient. V. 65. Cor- 

 REvox, Les Orchidees rustiques 141. Kamtz, Plantas Roma- 

 niae hucusque cognitas 117. Xo. 1599. Dobr. : passim in 

 pratis silvat. US. Iaşi (Rapidea, Xiţelea). Br. 74. şi pag. 245. 

 Xo. 1769. Brâxdză, Prodr. fi. române 452 şi Flora Dobrogei 

 400. Orchis f uscata Pall. (1773).. Orchis brachiata Gilib. (1792)... 

 Orchis fuscescens Steph. (1795). Orchis maxima K. Koch. 

 Linnaea XIX. (1847). 14. — Vulg. Bujori. G e m ă n a- 

 riţă. Poranici. Poroinic. Poroinic ă. — Tab. XIII- 

 Tubercule globuloase sau ovale cu numeroase şi groase 

 rădăcini secundare. Tulpina de 30 — 75 cm. de înaltă, uneori 

 şi mai înaltă, robustă, deschis verde spre partea superioară 

 adesea violet-purpurie şi anguloasă. Foile invaginante la bază^ 

 oblonge, late. la vârf nu sunt cuculat-contrase. sunt llaşce, pe 

 partea superioară foarte lucitoare şi de un frumos verde, pe 

 partea inferioară mai palide şi cu nervurele longitudinale 

 proeminente : cele inferioare obtuse, cele superioare ascuţite, 

 invaginante îmbrăţişează (acoper) complet tulpina. Intlore- 

 scenţa multitloră. foarte mare este un spic dens, la început 

 scurt conic, acuminat, apoi oval-oblong, cilindric, uneori mai 

 lung de 15 cm. Bracteele ovale, ascuţite, foarte scurte, scua- 

 miforme, mai adesea uninerviate. deschis-violete. Ia bază 

 mai închis colorate. (3varul cilindric este sesil, răsucit, de 

 regulă de un verde deschis, uneori spălăcit violet. Foliolele 

 perigonului conivente intr'o cască (galea) scurtă, ovală, pe din 

 afară rozee, inchis-purpuriu-patatâ sau de iot închis- pur pur ie, 

 pe din lăuntru alb-verzuie şi cu pete purpurii. Foliolele ex- 

 terne ale perigonului concrescute la bază sunt lat ovale, scurt 

 acuminate. rar obtusiuscule, câteodată şi puţin oblonge. tri- 

 nerviate. la exterior adesea purpurii cu pete şi linii mai în- 



