60 



chise sau de tot negrii purpurii, la interior mai palide sau 

 albe-verzui şi ornamentate cu puncte şi linii spălăcit violete; 

 cele laterale interne, mai scurte şi mult mai înguste decât 

 cele externe, sunt linear-lanceolate, acuminate, uneori aproape 

 ^patulate, deschis-violete sau verzui şi cu puncte şi linii mai 

 închis violete. Labelul trifid, la bază cuneiform mai lung 

 {aproape încă odată aşa de lung) decât celelalte foliole ale 

 perigonului, fără pinten de 1.5—2 cm. de lung ; lobii laterali 

 sunt lineari, mai lungi sau mai scurţi, adesea patenţi, la vârf 

 oblic trunchiaţi, rar rotunziţi, ascuţiţi sau acuminaţi, câteo- 

 dată şi foarte lăţiţi la vârf (până la 4 mm.), întregi sau den- 

 ticulaţi, rar chiar adânc bilobaţi şi apoi uneori între lobi 

 prevăzuţi cu un dinţişor; lobul median al labelului mult mai 

 lat, spre vârf lâţindii-se pe nesimţite se divide în 2 lobi oblongi 

 sau aproape cuneiformi, laţi, trunchiaţi şi la margine sunt 

 mai adesea denticulaţi sau crenaţi, uneori sunt chiar adânc 

 şi aproape pectinat-laceraţi, iar în adâncătura dintre cei doi 

 lobi se află mai totdeauna un mic vârf dentiform (setaceu) 

 mai mult sau mai puţin desvoltat. Labelul întreg este albu- 

 riu, deschis-rozeu sau deschis-purpuriu cu vinişoare mai 

 închise şi cu linii închis-purpurii, adesea confluente şi îm- 

 pestriţat cu puncte, formate din mici peri peniciliaţi închis- 

 purpurii, pe partea inferioară este alburiu şi fără nici un 

 desemn. Pintenul cilindric, la vârf adesea îngroşat şi emar- 

 ginat, câteodată scurt-bilobat este îndreptat în jos, de obiceiu 

 curbat şi abia pe jumătate cât lungimea ovarului. Ginoste- 

 miul este obtus şi alburiu. Fovea stigmatică este obtusangulă. 

 Antera deschis-purpurie cu lojele paralele, separate printr'un 

 mic rostru. Poliniile verzui. Planta întreagă, mai cu samă us- 

 cată, are un plăcut miros de cumarină şi de migdale amari. %. 



Prin păduri umede şi umbroase, prin tufişuri, lăstare şi 

 margini de pădure, pe coaste, mai rar în livezi şi poieni, 

 de preferinţă în terenuri calcaroase ; creşte solitar sau mai 

 rar în mici grupe sporadice şi este foarte răspândit prin 

 pădurile dela şes şi din regiunea dealurilor. 



Vârciorova în judeţul Mehedinţi, pe Dealul-Mare la «Du- 

 hovna >, pe marginea pădurii (Erb. Panţu) ; Boteni în ju- 

 deţul Muscel (Erb. Vlâd.) ; Ciocăneşti în judeţul Ilfov, prin 

 pădurea «Ciocăneşti» şi în pădurea «Popeasca», legit Sim. 



