110 



sus, toate sunt nerviate şi de un verde-albăstriu (glauces- 

 cente) ; cele inferioare sunt obovale, eliptice sau oblong- 

 lanceolate, obtusiuscule, cele mediane adesea îngustate in 

 peţiol scurt-aripat, cele superioare oval-lanceolate sau lan- 

 ceolate, ascuţite şi aproape sesile. Inflorescenţa este un 

 spic îngust cilindric de 2 până peste 9 cm. de lung, cu pu- 

 ţine flori sau cu flori numeroase (cu deosebire la plantele 

 cari cresc în pădure), dens sau lax dispuse. Bracleele lan- 

 ceolate sau oblonge, obtusiuscule, erbacee, mai adesea tri- 

 nerviate, nervurele longitudinale legate între ele prin nervure 

 mai subţiri neregulat anastomozate, de lungimea ovarului 

 sau mai lungi decât ovarul, rar mult mai lungi decât llorile. 

 Florile mici, galbene-verzui, de un verde plăcut (viu) sau pe 

 din afară bătând în brun-purpuriu sunt puţin mirositoare. 

 Ovarul este cilindric sau fusiform, sesil şi răsucit. Foliolele 

 perigonului sunt conivente întro cască (galea) aproape globu- 

 loasă, din cari ies afară vârfurile foliolelor interne laterale 

 ale perigonului. Foliolele externe ale perigonului sunt ovale 

 sau oblong-ovale, obtusiuscule cu 3 — 5 nervure, verzui, ade- 

 sea bătând într'o coloare brun-purpurie (mai cu samă spre 

 margini), libere sau la bază, câteodată chiar până spre mijloc 

 concrescute ; cele laterale interne separate sunt lineare, ascu- 

 ţite, de o coloare deschis gălbuiu-verde, de aceeaş lungime 

 €u cele externe, prevăzute uneori de o parte sau de ambele 

 părţi cu câte un dinţişor peste mijloc. Late/«/ galben-verzuiu, 

 adesea şi bruniu, uneori spre margini roşietic, îndreptat 

 înainte, atârnă în jos şi este gros, plan, mai mult decât de 2 ori 

 aşă de lung decât celelalte foliole ale perigonului, linear-oblong 

 (lat-linear) dela bază până cam spre mijloc este prevăzut cu 

 2 dungi longitudinale, înainte puţin lăţit şi la vârf tridentat, 

 dinţii mai adesea sunt obtuşi, cei laterali sunt întinşi înainte 

 şi prin vârfurile lor mai adesea conivenţi, de regulă de 1 

 mm. rar până Ia 3 mm. de lungi şi atunci sunt îngust-lineari 

 şi lung-acuminaţi, dintele median (mijlociu) este aproape tot- 

 deauna mai scurt şi de obiceiu recurbat. Pintenul foarte scurt 

 (de 4 — 5 ori mai scurt decât ovarul), aproape sacciform, gros, 

 curbat înainte, alb-verzuiu, la vârf obtus, adesea emarginat. 

 Ginostemiul îngust. Antera roşietică, la vârf obtusă cu lojele 

 (loculele) la bază divergente şi separate printr'un mic rostru 



