114 



488. Orchis nigra Scop. FI. Carn. ed. 2. II. (1772). 200. Krause 

 în LuTz, Sturms FI. von Deutschld. IV. 41. fig. 11. Habenaria 

 nigra R. Br. in Ait. Hort. Kew. V. (1813). 192. Nigritella an- 

 gusti folia Rich. Meni. Mus. Paris IV. (1817). 56. Rchb. Fi. 

 Germ. exc. (1830). 121. Koch, Syn. ed. 2. 796. Ledeb. fi. ross. 

 IV. 67. Grex. Godr. fi. Franc. III. 300. Neilr. Fi. von. Nie- 

 der-Oesterreich 196. Hallier, FI. von. Deutschld. IV. 145. t. 

 353. Boiss. fi. orient. V. 74. Beck, FI. von Nieder-Osterreich 

 208. Camus, Monographie des Orchidees de France 82. Correvon, 

 Les Orchidees rustiques 116 fig. 28. Muller-Krănzlin, Abbild. 

 der Orchid. 39. Camus, Monographie des Orchidees de l'Eu- 

 rope, de I'Afrique septentrionale, etc. 353. PI. 27. fig. 933-945. 

 Rouy, fi. Franc. XIII. 96. Nyman, Consp. 694. Suppl. 292. 

 Pfitzer, Orchidaceae în Engler-Prantl, Die nat. Pflanzenfa- 

 milien II. Teii. 6 Aht. 92. fig. 91 F. Velenovski, FI. Bulg. 529. 

 şi Suplementum 1. 260. Brândză, Prodr. fi. române 456 şi 

 Contribuţiuni noue la Flora Bomâniei 24. Orchis siiaveolens 

 Steud. u. Hochstett. (1826). Gymnadenia nigra Rchb. pil. în 

 Bonplandia (1856). 321. Gymnadenia nigra Wettst. Ber. d. 

 deutsch. bot. Gesellsch. 1889. pag. 307. Max Schulze, Die Or- 

 chidaceen Deutschlds. 43. Kraenzlix, Orchidacearum genera 

 et species I. 559. Fritsch, Neue Beitrâge zur Flora der Bal- 

 kanhalbiasel insbesonders Serbiens I. 182. — Vulg, P u ţ o i. 

 — Tab. XXVII. fig. 1. 



Tubercule bipartite sau palmate tripartite până la 5 par- 

 tite cu diviziunile destul de robuste, comprimate; rădăcinile 

 secundare filiforme subţiri. Tulpina de 8 până peste 20 cm. 

 de înaltă, erectă, puţin anguloasă din cauză că marginile şi 

 nervurele foilor sunt decurente, prevăzută la bază cu foi re- 

 duse la vagine (vaginiforme), membranoase ascuţite. Foile 

 mai adesea numeroase la partea inferioară a tulpinei sunt 

 lineare, acutiuscule sau obtusiuscule, destul de groase, ca- 

 naliculate şi carertate, pe partea superioară de un verde în- 

 chis, pe cea inferioară mai deschise, nerviate, glabre şi nu- 

 mai pe margini fin papilos-denticulate ; cea din urmă infe- 

 rioară de regulă mai scurtă şi mai lată, la vârf obtusă, cele 

 superioare sesile, erect dispuse, bracteiforme, apropiate de 

 inflorescenţă, spre vârf şi pe margini adesea purpurii. Infîo- 



