126 



T]. Transs. 502. Orchis odoralissima L. Syst. nat. ed. 10. 

 <1759). 1243. L. Sp. pi. ed. 2. (1763). 1335. Gren. Godr. FI. Franc. 

 III. 298. Kralse în Lutz, Sturms FI. von Deiitschld. IV. 41. 

 Coste, FI. Franc. III. 403. Saiyrium odoralissimuni Wahlbg, 

 FI. Suec. (1824 — 1826). 557. Gymnadenia suaveolens Rchb. FI. 

 Germ. exc. (1830). 121. non Wettst.— Tab. XXTX. 



Tubercule mai mult sau mai puţin bifide, (niciodată însă 

 până la bază), cu diviziunile mai adesea bilobate şi cu ră- 

 dăcini secundare iîliforme. Tulpina de 15 — 30 cm. de înaltă, 

 mai rar până la 50 cm. de înaltă, este delicată, în partea 

 inferioară cilindrică, spre vârf puţin anguloasă, uneori destul 

 de evident trigonală, de un verde deschis, însoţită la bază 

 de foi reduse la vagine (vaginiforme) lungi, lax alipite şi la 

 vârf ascuţite, dintre cari rar cea dintâi superioară (şi mai rar 

 ambele superioare) sunt foliacee. Foile lineare sau linear- 

 lanceolate, ascuţite sau acutiuscule, aibăstriu-verzi (glauces- 

 cente) pe partea superioară puţin lucitoare, pe cea inferioară 

 carenate, cu nervure abia evidente, pe margine papilos şi 

 foarte fin denticulate; cele inferioare destul de groase, apro- 

 piate unele de altele, adesea aproape distice (disj)use pe 2 

 rânduri) sunt erect patente şi adesea oblic curbate ; cele su- 

 perioare sunt bracteiforme. Inflorescenţa un spic conic la 

 început (înainte de completa înflorire), la urmă cilindric, 

 mai mult sau mai puţin elongat, îndesuit (dens), sau în par- 

 tea sa inferioară puţin mai lax. Florile numeroase, mici 

 (mai mici decât la specia precedentă) sunt mai adesea pur- 

 purii sau mai mult sau mai puţin deschis rozee-violete, rar 

 de tot albe şi răspândesc un foarte plăcut miros de vanilie. 

 Bracteele lanceolate, acuminate, trinerviate, mai adesea de 

 lungimea ovarului, rar mai scurte ori mai lungi decât ova- 

 rul, uneori chiar mai lungi decât florile. Ovarul este linear, 

 aproape cilindric, sesil, răsucit şi de o coloare deschis-verde. 

 Foliolele perigonului sunt libere ; cele externe oblonge, ob- 

 tusiuscule, cele laterale foarte patente, rotunzite ; cele late- 

 rale interne aproape ovale, obtusiuscule, concave, puţin mai 

 scurte decât cele externe, sunt conivente împreună cu cea 

 mediană externă. Labelul este aproape aşa de lat cât e de 

 iung, ceva mai lung decât celelalte foliole ale perigonului, 



