137 



60 cm. de inaltă, aproape totdeauna rigidă erectă, angu- 

 loasă, cam fistuloasă, de un verde deschis, prevăzută la 

 bază cu 1 — 3 foi reduse la vagine (vaginiforme) lanceolate, 

 membranoase, brun-roşcate. tulpina ca şi planta intreagă 

 este adesea mult mai robustă decăt specia precedentă. Foile 

 glabre, de un verde deschis, unsuros-lucitoare. aşezate câte 

 2 la baza tulpinei — rar se mai află o a treia sau şi mai 

 rar o a patra foaie — sunt mari. câteodată destul de in- 

 depărtate una de alta, dela baza foarte Îngustată oblonge 

 până oblong-ovale, de regulă obtusiuscule, adesea şi ob- 

 tuse şi cu aceeaş nervatiune ca şi la Platanthera bifolia. Foile 

 superioare trei până la cinci lanceolat-acuminate sunt brac- 

 teiforme şi cu marginile puţin decurente. Inflorescenţa mai 

 totdeauna laxă. câteodată îndesuită cu numeroase flori albe, 

 all)e-găl])ui sau albe-verzui, răspândind un slab miros de 

 ceară, nu tocmai plăcut, adesea florile, cari sunt ceva mai 

 mari decât la specia precedentă, sunt abia mirositoare. Brac- 

 teele oval-lanceolate sau lanceolate, mai adesea obtuse, mul- 

 tinerviate cu nervura mediană mai proeminentă, de un verde- 

 găllniiu. de lungimea florilor sau mai scurte decât florile, une- 

 ori (şi mai cu seamă cele inferioare) sunt mai lungi decât 

 florile. (Jvarul sesil, răsucit, linear, adesea destul de gros, 

 este de un verde deschis. Foliolele perigonului sunt libere, 

 mai late decât la specia precedentă fPlalanthera bifoliaj : cele 

 laterale e.vterne lanceolat-ovale, aproape triangulare, ascuţite 

 sau obtusiuscule, patente, spre vârf albe sau gălbui, cea me- 

 diană mai lată şi mai scurtă decât cele 2 laterale, este cor- 

 diformă sau dela baza cordiformă, spre partea superioară a- 

 proape in formă de delta, la vârf emarginată sau trunchiată, 

 trinerviată. şi de o coloare mai adesea deschis-galben-verzuie. 

 Foliolele laterale interne ale perigonului sunt mai scurte, nu- 

 mai puţin mai lungi decât ginostemiul. mai inguste decât cele 

 externe, linear-lanceolate acutiuscule. spre bază de obiceiu 

 albe-verzui, şi Împreună cu cea mediană externă aproape cas- 

 ciform conivente. Labelul uneori abia de lungimea foliolelor 

 laterale externe ale perigonului. câteodată mult mai lungi 

 decât ele (adeseori la aceeaş plantă), este intreg la margine, a- 

 proape linear, spre vârf puţin îngustat, obtus, indreptat in jos, 

 de obiceiu galben-deschis-verzuiu şi spre vârf verde. Pintenul 



