152 



Ledeb. fi. ross. IV. 83. Rchb. Icon. fi. germ. et lielv. XIII. t. 

 133. (CCCCLXXXV). Camus, Monographie des Orchidees de 

 France 108. Correvon, Les Orchidees rustiques 82. Coste, 

 FI. Franc. III. 413. Camus, Monographie des Orchidees de 

 l'Europe, de l'Afrique septentrionale, etc. 417. PI. 29. fig. 

 1024—1027. Nyman, Consp. 688. Suppl. 290. Pfitzer, Orchida- 

 <:eae în Engler-Prantl, Die nat. Pflanzenfamilien II. Teii. 6. 

 Aht. 111. Procopianu-Procopovici, Beitrag zur Kenntniss der 

 Orchidaceen der Bukowina (194). 10. Kanipz, Plantas Roma- 

 niae hucusque cognitas 119 No. 1626. Mont. Muscelului (Coasta 

 Mănăstirii dela Nămăieşti) Br. 74. Brândzâ, Prodr. fi. române 

 459. Epipactis atrorubens Hoffm. apud Gren. Godr. FI. Franc. 

 III. 270. Boiss. 11. orient. V. 88. Epipactis laiifolia All. p. mi- 

 nor Neilr. fi. von Nieder-Oesterreich 203. Epipactis atropur- 

 piirea Raf. Car. (1810). 87. Ascherson u. Graebxer, Syn. d. 

 mitteleurop. Fl. III. 865. Hegi, Illustr. FI. von. Mittel-Europa 

 II. 376. T. 75, fig. 3 şi T. 68, fig. 2. Garcke, 111. Fl. von Deutschld. 

 209. RouY, Fl. Franc. XIII. 205. Serapias atrorubens Hoffm. 

 Serapias laiifolia Scop. Fl. Carn. ed. 2. II. (1772). 203. Epi- 

 pactis purpiirea Hol. (1829). Epipactis ovalis Bab. (1843). Epi- 

 pactis macropodia a. rubiginosa Peterm. (1841). — Tab. XXXVI. 



Rizomul destul de gros, mai adesea aproape orizontal, cu 

 numeroase rădăcini secundare aproape cărnoase (suhcăr- 

 noase). Tulpina de 20 — 60 cm. de înaltă, ori şi mai înaltă, 

 cilindrică, rigidă erectă sau scurt ascendentă, adesea puţin 

 flexuoasă, pubescentâ cu peri scurţi şi creţi cu deosehire în 

 partea superioară, mai totdeauna de o nuanţă ce bate în pur- 

 puriu-roşietic, rar verde, la bază cu foi reduse la vagine (va- 

 giniforme) ascuţite, strâns alipite, dintre cari cea dintâi supe- 

 rioară (sau cele dintâi superioare) se termină într'o lamina 

 mică. Foile rigide, ascuţite, patente, adesea puţin falciform 

 curbate, mulţi nerviate cu nervura mediană carenat proemi- 

 nentă, sunt de un verde închis, pe partea inferioară puţin 

 lucitoare, adesea roşu-violet nuanţate (cu deosebire cele in- 

 ferioare), de regulă la margini şipe nervure (şi anume pe faţa 

 superioară) dens acoperite cu papile ; cele din urmă infe- 

 rioare invaginante la bază sunt ovale, cele următoare cu va- 

 gine scurte şi laxe sunt oblong-obovale, adesea ovale, mult mai 



