162 



germ. et helv. XIII. t. 134. (CCCCLXXXVI.) fig. 1 şi II. Epi- 

 paclis purpiirata Bor. non. Sm. Epipactis Helle.borine 5. violacea 

 RcHB. Icon. fi. germ. et. helv. XIII. pag. 143. — Tab. XXXIX. 



Plantă viguroasă, de un roşu violaceu^ la urmă devenind 

 bronzată, cu rizomul de obiceiu scurt şi cu rădăcini secun- 

 dare groase. Tulpina de 25 până peste 60 cm. de înaltă, 

 robustă, adesea foarte groasă, cam cilindrică sau numai puţin 

 anguloasă, în partea inferioară glabră, adesea lucitoare, în 

 partea superioară mai adesea dens sur-pubescentă, de o nuanţă 

 ce bate mai mult sau mai puţin în violet (mai cu samă spre 

 partea inferioară), la bază lax învălită de mici foi reduse la 

 Yagine (vaginiforme) ascuţite. Din rizom mai totdeauna ies 

 mai multe tulpini, formând adevărate tufe^ rareori numai o 

 singură tulpină. Foile relativ mici, nu prea rigide, pe mar- 

 gini scurt şi foarte fin papilos-ciliate, uneori şi pe nervure 

 ici-coleâ cu câteva papile fine împrăştiate, cenuşiu- verzi şi 

 mai cu seamă pe partea inferioară adesea de o nuanţă ce 

 bate în roşu-violet, cu numeroase nervure puţin violet colo- 

 rate, pe faţa inferioară mult mai proeminente. Foile cele 

 din urmă inferioare sunt reduse la vagine (vaginiforme); cele 

 mijlocii oval-oblonge, oval-lanceolate sau lanceolate, ascuţite, 

 adesea şi obtusiuscule, cu vagine foarte scurte, îmbrăţişează 

 puţin tulpina şi sunt aproape sesile, în general mai scurte, 

 rar egale sau ceva mai lungi decât internodiile (interfoliile) — 

 excepţional de 2 ori mai lungi — ; cele dintâi superioare sunt 

 lanceolate, sesile şi trec pe nesimţite în bractee. Infiores- 

 cenţa mai adesea elongată, până la 20 cm. de lungă, este 

 foarte densă, multilloră şi înainte de înflorire puţin aplecată 

 în jos. Florile mărişoare, abia odorante, atârnă în jos numai 

 după înflorire. Bracteele lanceolate, acuminate, toate mai lungi 

 decât florile (numai cele dintâi superioare uneori egale cu flo- 

 rile), orizontal pantente sau plecate în jos, de un verde 

 cenuşiu, bătând adesea în roşiu- violet, la bază de un violet 

 murdar sunt prevăzute de regulă cu 3 nervure principale şi 

 cu câteva nervure secundare scurt şi fin papiloase ca şi foile. 

 Ovarul, îngustat spre bază pe nesimţite în peduncul, este 

 nerăsucit, verde bătând puţin în violet, cu 6 coaste longitu- 

 dinale, glabru sau numai împrăştiat, scurt-păros ca şi pe- 



