183 



păroasă, dedesiil)tul foilor mai groasă şi la bază prevăzută 

 cu câteva foi reduse la vagine ( vagin iforme) strâns alipite, 

 la vârf lanceolate ascuţite. Foile, de obiceiu două, sunt sesile, 

 ouăle sau lal-ovale, mai rar oblonge, la vârf obtuse (mucro- 

 nulate) cu un mic mucrone (vârf ascuţit), aşezate de regulă 

 cam sub mijlocul tulpinei sau mai jos. rar mai sus, foarte 

 apropiate, aproape opuse, mai adesea patente, destul de 

 groase, verzi, glabre. şi prevăzute mai adesea cu 5 sau şi 

 cu mai multe nervure principale, câteodată, mai rar, se ob- 

 servă pe tulpină încă o a treia foaie superioară, peste acestea 

 mai observăm pe tulpină încă câteva mici foi bracteiforme. 

 Inflorescenţa nmllifloră, cam densă sau laxă, este adesea 

 foarte elongată. Bracteele ovale acuminate sunt foarte mici, 

 cam numai până la 3 mm. de lungi, mai scurte decât pe- 

 dunculele, verzi, glabre sau numai cu câţiva perişori singura- 

 tici. Florile mijlocii, ereclo-paliile. de un galben-uerziiiii, au 

 un slab miros de mosc. Ovarul turbinat mai rar aproape 

 globulos, nerăsucit, cu pedunculul mai lung sau mai scurt, 

 răsucit şi puţin păros. Foliolele perigonului sunt verzi, pe 

 margine câteodată deschis lila. concave, din care cauză puţin 

 conivente : cele externe puţin cuneate la bază sunt ovale ob- 

 tusiuscule : cele laterale interne acutiuscule sunt abia mai 

 scurte, însă mult mai înguste decât cele externe Laheliil obo- 

 val, spre bază puţin inguslal cuncat şi aici cu 2 foarte mici 

 lobi laterali, denliformi, aproape rudimentari, spre pârlea an- 

 terioară adânc bijid, cu 2 lobi linguiformi. ol)tuşi rotunziţi, 

 sau retuşi aproape paraleli, puţin divergenţi, fin-crenaţi, intre 

 cari se observă adesea un mic ilenticul. Labelul este de re- 

 gulă mult mai lung decât toate celelalte foliole ale perigo- 

 nului (mai mult decât de 2 ori mai lung), este fără pinten, 

 atârnă în jos în timpul înfloririi, de obiceiu este verde-găl- 

 buiu, mai rar de aceeaş coloare cu foliolele perigonului, şi 

 este prevăzut la mijloc cu o calozitate longitudinală, verde, 

 mai adesea groasă, care se întinde dela baza sa până la 

 punctul de diviziune, prelungindu-se adeseori şi în micul 

 denticul, care se află între cei 2 lobi ai labelului. Ginoste- 

 miul mai scurt decât foliolele perigonului este gros şi bom- 

 bat (convex) în partea superioară dorsală. Antera oblongă, 

 biloculară, liberă, mobilă şi persistentă, acoperită de apen- 



