hængende hos C. Crus galli, orientalis, monog. var. pen- 

 dnla (o. s. v.). 



Barken er hvidgraa uden Glans hos C. punetata, 

 glinsende brun hos C. altaica og sanguinea og skjønt 

 med forskjellige Nuancer mellem disse to Yderligheder, er 

 Barkens Farve dog oftest temmelig konstant for hver 

 Art især. 



Torne findes næsten hos alle Cratægus-Arter. og 

 selv om et enkelt Individ af en Art kan aldeles mangle 

 Torne, findes saadanne dog ofte hos andre Individer af 

 samme Art. Men Tornene ere tilstede i meget ulige 

 Mængde og af betydelig forskjellig Længde; særlig maa 

 man skjelne mellem 2 Slags Torne, der ere let kjendelige 

 fra hinanden. Den ene Slags ere reducerede (tilspidsede 

 og stikkende) axillære Grene af forskjellig Længde, men 

 kraftige og bærende flere eller færre Blade, undertiden 

 endog sekundære Torne eller en Blomsterstand (f. Ex. C. 

 laciniata Ucr. og pycnoloba Boiss) (Fig. I). Disse Torne 

 ere meget hyppige hos den gamle Verdens Arter (f. Ex. 

 C. Oxyacantha og monogyna, Azarolus, orientalis og især 

 stærkt udviklede hos C. laciniata og polyacantha), (Tab. VI), 

 hvorimod de neppe findes hos nogen af de nordameri- 

 kanske Arter. Den anden Art Torne, der findes saavel 

 hos amerikanske som hos den gamle Verdens Arter, ere 

 bladløse eller i det højeste bærende smaa paa den for- 

 vedede Torn svindende Skjæl i Bladenes Sted. Disse Torne, 

 som ofte ere lange og kraftige, f. Ex. hos C. rotundifolia, 

 macracantha (Tab. VIII) o. fl.), ere snart axillære, snart 

 uden støttende Blad; de kunne være sidestillede til en 

 almindelig Gren, der kan være repræsenteret af en Knop 

 (tilhøjre eller til venstre for Tornen); sjeldnere med en 

 Knop paa hver Side (Tab. II*)). 



'■') Da disse Tornes morfologiske Betydning stundom er tvivlsom, 

 nøjes jeg i de følgende Beskrivelser med at skjelne mellem blad- 

 bærende (o: med virkelige Blade forsynede) og bladløse (o: i 

 det højeste med svage, snart forsvindende Skjæl forsynede) Torne. 



