18 



sikkert Navn foretrukket. Navne som C. purpurea, flexi- 

 spina, pectinata, Oliveriana o. fl. have f. Ex. været tillagte 

 de forskjelligste Arter, og for saa vidt man ikke er saa 

 heldig at træffe et Original-Exemplar i et Herbarium eller 

 ad anden Vej at opnaa en authentisk Fortolkning, bør 

 slige Navne helt stryges, og hvis de anføres blandt Syno- 

 nymerne, bør dette kun ské med Tilføjelse af hvilken For- 

 fatter der har givet Navnet til den omhandlede Art. 



I en stor og formrig Slægt som denne er det selv- 

 følgelig en betænkelig Sag at opstille nye Arter, ikke mindst 

 fordi den formenthg nye Art kan skjule sig under et af 

 de talrige ældre Navne, der af Mangel paa en tydelig Be- 

 skrivelse indtil videre ikke kan gives en bestemt Adresse *). 



Men for adskillige Arters Vedkommende, især naar 

 disse kun ere kjendte fra Exemplarer, dyrkede i Haver, 

 kan der være og har været Spørgsmaal om, hvor vidt 

 saadanne kunne være af hybrid Oprindelse. I flere Slægter, 

 ogsaa blandt vore træagtige Planter, f. Ex. Salix, Spiræa 

 o. fl. er der i de senere Aar paavist talrige Bastarder, og 

 det er ikke usandsynligt, at saadanne ogsaa kunne existere 

 indenfor Cratægus-Slægten**). Saa længe imidlertid en 

 Formodning om Hybriditet ikke er bekræftet ved direkte 



udførte efter unge eller lidet karakteristiske Exemplarerj, at de 

 snarere ere vildledende end vejledende og derfor maa nøjes 

 med den beskedne Plads som tvivlsomme Synonymer istedetfor 

 Æren af »nomen princeps« ifølge Ancienneteten. 

 *) Forf. af denne Afhandling har dog ikke kunnet undlade at be- 

 skrive under nye Navne et Antal Cratægus-Arter (i Bot. Tidsskr. 

 XIII, p. i:0 og XIX, p. 261), fordi disse fandtes saa karakteri- 

 stiske, at de ikke kunde henføres til nogen af de Arter, Forf. 

 kunde efterspore i den tilgængelige Cratægus-Literatur. 

 **) Angaaende den forskjellige Grad af Tilbøjelighed til Hybridisering 

 bemærker Wenzig (Neue Beobachtungen in der Fam. der Poma- 

 ceen p. 72) »Die Bastardierung erscheint in einigen Gattungen 

 sehr leicht (Malus, Aria, Sorbus). wåhrend andere Geschlechter 

 sich nicht hieran neigen. z. B. Cotoneaster, Mespilus (Cratægus).« 



