§2© j8o2, o cl. NoV' DeQ, 



&7, pfevandrogijnce dum terminalis eique proxi» 



mae fpicae fuperne fcemineae infcx^ne ma-? 



fculae funt (^neutiquam vice verfa) nec 



ulla earum mafcula. 



C. atrata, magellanica , alpina, Euxbaumii, 



fiiliginQfa, 

 Anm. De kunna variera med ofverHa axet 

 infamt af hannblommor befläende , fom jag 

 BOg ofta fett pä C. alpina Qch Buxbaumii, 

 ^en detta forringar ej charaderens varde, 

 Sjelfva formägan att bli pfevdandrqgyna? pä 

 fått jag anfört (O. mycket mera dä de nåflaii 

 altid finnas fådana) år något fä eget och fä 

 hufvudfakligt, att naturen aldrig hos de ofriga 

 ehuru fä föränderlig, icke en gäng bland mifs- 

 fofler frambringar något dylikt, Spicae pfevd- 

 androgynae aga aldeles ej någon affinitet mecj 

 fpiculae, utan tvårs om åro deffa Carices långt 

 mera från fpiculatae fkilde ån multifpicatae 

 diRigmaticae. Deras förening med de ofriga 

 C> multifpicatae triftigmaticae år aldeles otvif-? 

 Velaktig, 

 ^p, mafculcB åro altid terminales och aga aldrig 



pägra honblommor vid bafis, 

 Ä?, androgijncs dum ornnes fpicae earumque ra^ 

 miiicationes femper floribus 8c mafculi$ 

 Se femineis aequali proportione compofitae 

 funt quarum mafculi fiiperiores, nec ullis 

 fpicis fexu diftindis gaudet planta, 

 Carices multifpicatae cornpofitae hafva cn-s 

 fäRit men enfamt fådana, 



Anm» 



