Ofversigt af Finska Vetenskaps-Societetens Förhandlingar, 

 XL V. 1902 -190a. N:o 5. 



Uudersökniug öfver Inimlehouing. 



Af Ernst Edw. Sundvik. 



Såvidt jag har mig bekant, liar ingen tills dato sysslat 

 lueel undersökning af humlornas, biens närmaste fränders, bo- 

 ning. Det ligger ju ock så nära till hands att antaga, det 

 någon väsentlig skilnad mellan de båda honingsslagen icke 

 torde existera, då ju de båda insektsläkternas lefnadsförhål- 

 landen, framför allt dess näringsförhållanden, äro i så hög- 

 likartade. 



Vid insamling af humlebon i och för anskaffande af vax, 

 erhöll jag en mängd honing af de vanliga humlorna (Bom- 

 bus muscorum och B. lapidarius m. ii.). Till lukt och smak 

 liknade denna i allmänhet den vanliga bihoningen, äfven 

 hvad sötma vidkom. Dess konsistens är dock i hög grad 

 beroende af luftens fuktighet. En högre grad sådan har till 

 följd en högst tunnilytande honing, en längre tid fortfarande 

 torr väderlek en koncentrerad, tjockflytande sådan. Vid ihål- 

 lande torr väderlek kan det hända, att man med svårighet 

 får den ur kokonghylsorna utprässade honingen att nediiyta 

 i det underställda kärlet. En sådan honing, erhållen under 

 den varma sommaren 1901, hade en sp. v, af 1,4 8, och kunde 

 kärlet upp- och nedvändas, utan att honingen utflöt. Biho- 

 ningens sp. v. angifves vanligen till 1,40 a 1,43. Jag har 

 samlat omkring 150 cm^ humlehoning, men ledsamt nog för- 

 slösat en del, innan jag kom att tänka därpå, att möjligen 

 en skilnad kunde äga rum mellan humle- och bihoning, och 

 att en undersökning af densamma vore lönande. 



