14 John Sahlberg. [XLV 



rummet förtjänar bland dem nämnas den förut i högst få 

 exemplar funna MeJanäjjtes jjustitlosus, som man kan fånga, 

 om man vadar ut i träsket ocli kraftigt liåfvar i vattnet på 

 ställen, där gräsväxten är ymnig. För öfrigt finnas här i 

 större eller mindre mängd: Cnemidotus rotundatus, Haliphis 

 leopardinus, Bidessus Goudoti, Hydroporus Oenei, Laccophilus 

 variegatus, Rantus adspersus^ Copelatus ruficoUis, Limnoxenus 

 oblongus, Paracymorphus ylohuloides, Paracymus scutellaris, 

 Änacaena ovata och hipustulata, Ochthehius exaratus och vin- 

 dis m. fl. 



Men den intressantaste delen af dalen är ännu obesökt, 

 nämligen de midt genom sumpmarken gående åkrarna åtskil- 

 jande gräsvallarna, som man lemnat ouppodlade och hvilka 

 äro bevuxna med spridda buskar och enstaka löfträd. Här 

 under nedfallna löf och i täta förmultnande grästufvor isyn- 

 nerhet invid roten af träden finna vi de bästa såll-lokaler 

 man kan önska sig. Här anträffas bland annat: Acitpcdpus 

 planicollis,pundicollis och pumilio, den sistnämnda i stor mängd, 

 Anthracus insignis och Qvarnerensls, Clivina laevifrons, Myceto- 

 porus i^isulanus, Bythinus pauper, securiger och tener, Tychus 

 hirtulus, Panaphantus atonius, Corticaria olympiaca (mycket 

 allmän), Holoparamecus niger, Agriotes pcdudum, Anthicus vali- 

 dicornis och laeviceps samt talrika Staphylinider, Curculionider 

 och Haiticider. Man sållar därför med stor ifver tills solen 

 sjunker bakom Vigias bergskam; då måste man skyndsamt 

 söka sig fram genom den sänka af djupa diken och vatten- 

 gropar afbrutna slätten, ty mörkret kommer hastigt här i sö- 

 dern, samt uppsöka landsvägen, och lastad med flera påsar 

 fyllda med det hopsållade materialet från särskilda lokaler 

 vandrar man i mörkret hem den 13 kilometer långa vägen, 

 härvid vägledd af den ljusa af kalkjord hvita landsvägen, 

 ifall ej månen med sitt blida sken upplyser nejden. 



Valle di Ropas insektfauna erbjuder ett stort intresse 

 icke blott för sin rikedom på arter utan än mer därigenom, 

 att här förekomma jämte hvarandra en mängd sydliga arter, 

 som äro egendomliga för Joniska öarna eller i allmänhet för 

 Greklands fauna och sådana, som mera tillhöra nordligare 

 Europa, och hvilka i allmänhet förgäfves få sökas i andra 



