24 John Sahlberg. [XLV 



gen följande en åsnestig, som i stora bngter leder upp för 

 det kala ocli branta berget, den 470 meter öfver liafvet be- 

 lägna byn Sinies. Vår afsigt var att härifrån besöka den 

 ifrågavarande grottan samt återvända till byn till natten. 

 Men med förvåning funno vi, att de flesta lins lågo i ruiner 

 ocli att de, som syntes vara bebodda, liade alla fönsterluc- 

 kor och dörrar tillslutna. Inga innevånare syntes till, endast 

 några svarta svin kommo grymtande oss till möte, och på 

 afstånd hördes skällande hundar. Sedan vi förgäfves sökande 

 folk genomvandrat byn i olika riktningar, funno vi några 

 djupa i klippan huggna vattenbrunnar, från hvilka vi lycka- 

 des medelst insekthåfvarna upphemta dricksvatten, så att vi 

 kunde något släcka vår brännande törst och vederkvicka oss 

 efter den långa ansträngande vandringen i solhettan. Efter 

 en stund kom en man till byn och styrde kosan till brunnen. 

 Han förde oss sedan till sin usla koja, därifrån han först ut- 

 dref svin och höns för att bereda rum för sina iijr gäster. 

 Ur en stor tunna vin, som syntes vara nästan allt hvad i hu- 

 set fanns, iingo vi köpa nyss pressadt rödvin att blanda med 

 vattnet och kunde så göra oss en måltid af den medförda 

 vägkosten. Mannen, som förstod endast grekiska, kunde lämna 

 ingen upplysning om grottan, men försäkrade, att i byn Pe- 

 rithia, som ligger 1^/2 timmes väg norrut, skulle finnas många 

 innevånare och natthärberge. Vi begåfvo oss därför åstad 

 och hoppades att själfva finna grottan. Uppe på åsen eller 

 „sadeln" mellan Pantokrator och Viglaes, den ostligare höga 

 toppen, på omkring 600 meters höjd, gjorde vi halt och bör- 

 jade söka insekter vändande lösa stenar, som lågo på åsen. 

 Flera goda fynd gjordes, t. ex. Licinus suhmarglnatus n. sp., 

 Leistus montcmus, Gnathosia laticolUs, Cephalosteniis elegans, 

 Pseudoci/pus mus och Myrmecopora incrassata. Nu hade emel- 

 lertid uppstått en kall och stark nordanvind, som här uppe 

 på bergskammen ^^ressade så hårdt på, att vi ej kunde dröja 

 länge, utan sökte oss fram till Perithia, för att däj finna natt- 

 kvarter. Denna bergsby med sina talrika till några tiotal 

 uppgående delvis tämligen ståtliga hus samt kyrka och klo- 

 ster uppnåddes snart, men äfven denna var alldeles öde och 

 tom. Vi vandrade längs den ena gatan efter den andra, utan 



