14 Osc. V. Johansson. [XLV 



Vid uppgörandet af denna tabell liar den ofvannämnda 

 korrektionen till lokaltid ( — 12'") tagits i betraktande. 



Jämför man de beräknade med de observerade vär- 

 dena, så finner man först i afseende å vändpunkterna en gan- 

 ska stor öfverensstämmelse under de extrema årstiderna, me- 

 dan under höst ock vår förekomma afvikelser på 20 å 30 mi- 

 nuter. Emellertid äro dessa afvikelser troligen mindre än de, 

 som bero af störande inflytanden, då observationerna endast 

 omfatta ett år. Den allmänna regel Wild uppställt, att så- 

 väl maximum som minimum förskjutas tillbaka mot dygnets 

 början vid harmonisk analys, synes ej i detta fall gälla, i det 

 att tvärtom nästan genomgående de beräknade maxima ock 

 minima inträffa senare än de ur observationerna direkte er- 

 hållna. Hvad själfva värdena på extremerna beträffa, så äro 

 de genom beräkningen något utjämnade, så att amplituden 

 härigenom förminskats. 



De tider under dygnet, då temperaturen antager sitt 

 medelvärde, äro nästan desamma enligt beräkning och obser- 

 vation. Detta beror därpå att temperaturen såsom funktion 

 af tiden i närheten af dessa punkter varierar mycket starkare 

 än i omgifningen af extremerna. Orsaken till temperaturens 

 ringa förändring i omgifningen af dessa sistnämnda punkter 

 ligger i själfva begreppet maximum och minimiim och däraf 

 betingas till stor del osäkerheten i bestämmandet af vänd- 

 punkterna, vare sig detta sedan sker enligt den ena eller an- 

 dra metoden '). 



Vi skola emellertid återgå till de j)å sid. 12 meddelade 

 koefficienterna. Vi hafva sett att dessa med ganska stor nog- 

 grannhet framställa temperaturens dagliga gång å i fråga- 

 varande ort. För att vinna en ännu mera öfversigtlig form 



*) Detta har bl. a. P. Schreiber framhållit i den mot Wild förda pole- 

 miken angående den harmoniska analysens användbarhet i fråga om tempe- 

 raturens dagliga gång. P. Schreiber, Untersuchung iiber das Wesen der so- 

 genannten Besselschen Formel. Halle 1892. Nova acta der K. Leop.-Carol. 

 Deutschen Akademie der Naturforscher. B. LVII N:o 3. 



