N:o 14J Om temperaturen i Sodankylä imder sept. 1882— aiig. 1883. 17 



vi betrakta de harmoniska konstanterna för de skilda års- 

 tiderna i den sista tabellen. Vi se sålunda att aniplitnden 

 »2 nnder alla årstider liar ganska betydande värden och t. ex. 

 under vintern uppgår till närmare hälften af amplituden a^. 

 Att konstanten ^2 ^^^t oaktadt så godt som försvinner i se- 

 rien för året beror därpå, att den motsvarande fastiden A2 

 är så olika under de skilda årstiderna. 



I allmänhet kan man säga, att medeltalet för år af ett 

 meteorologiskt elements dagliga gång blir ett så godt som 

 abstrakt begrepp utan någon större betydelse, ifall den 

 dagliga gången har en olika karaktär under olika årstider 

 eller m. a. o., om man vid harmonisk analys af denna dag- 

 liga gång finner, att såväl amplituder som fastider i de skilda 

 harmoniska koiistituenterna hafva en utpräglad årlig period. 

 Detta gäller redan, ehuru i långt mindre grad, beträffande 

 medeltal för årstider och månader. Ty i fråga om tempera- 

 turens gång t. ex. eger molnigheten en så genomgripande in- 

 verkan, att temperaturkurvorna för mulna och klara dagar 

 blifva väsentligen olika. Därför kunna redan medeltal af 

 helt korta tidsperioder blifva i någon mån abstrakta. 



Öfvergå vi att i korta drag jämföra de harmoniska se- 

 rierna för de skilda årstiderna, så finna vi genast ganska stora 

 olikheter dem emellan. Amplituden a^, som i hufvudsak be- 

 stämmer storleken af värmeoscillationen, är minst under vin- 

 tern och störst under sommaren. Under våren är den mer 

 än dubbelt så stor som under hösten och nära nog lika stor 

 som för sommaren. Fastiden Ai är under hela året ganska 

 konstant, minst under våren och störst under vintern. Skillna- 

 den är ungefär 26°, hvilket motsvarar circa If timme. Am- 

 plituden »2 äT speciellt under vinter och höst mycket stor i 

 förhållande till den första termens amplitud a^. Detta beror 

 troligen till en del därpå att temperaturen under nämnda års- 

 tider är synnerligen variabel å höga breddgrader, hvarför 

 man måste antaga att de senare harmoniska konstituenterna 

 ännu äro i betydlig grad influerade af dessa störingar. Den 

 tredje amplituden % utgör sålunda under vintern en sjette- 

 del, den andra amplituden ^2 åter circa hälften af den första, 



