18 Osc. V. Johansson. [XLV 



eller serien konvergerar m. a. o. mycket långsamt. Hvad 

 fastiden för den andra harmoniska konstitnenten beträffar, 

 synes att denna under höst och vinter är ungefär i dygn 

 försenad i förhållande till den under vår och sommar. Un- 

 der vintern är vinkeln Ä^ minst och under sommaren störst. 



Det kan nu vidare erbjuda ett visst intresse att jäm- 

 föra den dagliga temperaturgången i Sodankylä med den i 

 Helsingfors, sådana dessa framställas genom de tre första 

 harmoniska konstituenterna. Professor A. Krueger har i den 

 förut citerade afhandlingen, benämnd: „Ueber die mittlere 

 Temperatur zu Helsingfors", angifvit dessa konstituenter för 

 hvarje månad, beräknade på grund af observationer å Meteo- 

 rologiska Centralanstalten under åren 1845 — 56. Emedan ob- 

 servationerna voro anställda enligt sann soltid, gälla de af 

 prof. Krueger beräknade konstanterna för samma slags tid. 

 Då ju den dagliga temperaturgången i främsta rummet följer 

 solens läge, skola vi äfven förvandla våra konstanter för So- 

 dankylä, så att serierna komma att gälla för x' = sann soltid, 

 dock så att tiden som förut räknas från midnatt. Amplitu- 

 derna blifva härvid naturligtvis oförändrade, medan fasti- 

 derna måste ökas med resp. 1, 2 eller 3 gånger tidseqvatio- 

 nen, ty man har ju, om den sanna soltiden betecknas med x' : 



X = x' -\- tidseqvationen ^). 



') Prof. Krueger har äfven i o. f. jämförelse med prof. Hällströms 

 observationer reducerat sina serier frän sann soltid till medelsoltid, men där- 

 vid något misstagit sig och ökat fastiden A^ med n gånger tidseqvationen i 

 st. f. att minska densamma med nämnda qvantitet. — Se den citerade afh. 

 sid. 384. 



