N-.o 14] Om temperatureu i Sodaukylä under sept. 1882— ailg. 1883. 



21 



För det första sjaies att den periodiska temperatnram- 

 plitnden liar samma egenskaper, som vi funnit för amplitu- 

 den rtj i den första harmoniska konstitnenten. Den tilltager 

 med daglängden eller solens kulminationshöjd, är minst om 

 vintern ocli störst om sommaren. Under våren är amplitu- 

 den nära nog lika stor som under sommaren samt mer än 

 dubbelt så stor som under hösten. Detta förklaras genom 

 den starka nattliga värmeutstrålningen under våren. Den 

 största negativa temperaturelongationen är därför under vå- 

 ren större än den största positiva, medan det under hösten 

 förhåller sig tvärtom. Dessutom äro molnigheten och fuk- 

 tigheten betydligt större under höst än under vår, hvilket 

 allt betingar en större värmeamplitud under våren än under 

 hösten. 



För att något närmare kunna se amplitudens variation 

 under året, hafva vi bildat amplituden för hvarje månad, ge- 

 nom att helt enkelt taga differensen mellan det högsta och 

 lägsta timmedeltalet. Utom denna periodiska vämeamplitud 

 har i följande lilla tabell äfven anförts den aperiodiska am- 

 plituden, d. v. s. skilnaden mellan medelmaxima och medel- 

 minima för hvarje månad. 



Häraf synes att den periodiska temperaturamplituden 

 har sitt maximum under försommaren, medan dess minimum 

 t3^ckes infalla under januari. Hvad åter den aperiodiska am- 

 plituden beträffar, så framgår, att denna speciellt under vin- 

 tern i hög grad skiljer sig från den periodiska. Detta beror 

 igen på de stora tillfälliga värmevariationer, som under vinter- 



