30 Osc. V. Joliaasson. [XLV 



Nordenskiöld kunnat grunda sina beräkningar på 12-åriga 

 observationer, anser lian dock att icke periodiska störingar 

 kunnat förorsaka de betydliga differenser, som förefinnas 

 mellan lians ock Hällströms beräkningar ock som t. ex. vid 

 bestämningen af tidpunkten för maximet uppgå till 0.5 tim- 

 me under en del månader. Häraf kan man inse, att de re- 

 sultat man kan komma till på grund af de ettåriga obser- 

 vationerna i Sodankylä ännu äro i hög grad osäkra i detta 

 afseende. 



I följande tabell äro tiderna för extremer ocli medier 

 angifna, sådana dessa framgå direkte ur observationerna utan 

 harmonisk analys. För Helsingfors liafva medeltal för års- 

 tider bildats af de tider Wild anför i sina tabeller för kvarje 

 månad. För att underlätta öfversigten kafva i tabellen äf- 

 ven upptagits mellantiderna mellan extremerna å ena sidan 

 samt medierna å den andra. Slutligen kafva anförts tidpunk- 

 terna för solens upp- ocli nedgång, daglängden, samt den 

 tid, med kvilken minimet föregår soluppgången. 



Enligt tabellen inträffar temperaturminimet å de båda 

 orterna före soluppgången utom om sommaren, då det infaller 

 närmare en timme efter densamma. Under höst och vår sam- 

 manfaller i Helsingfors tiden för dygnets lägsta värme gan- 

 ska nära med tiden för solens uppgång, medan minimet i So- 

 dankjdä inträffar under hösten 3.2, under våren l.i timmar 

 tidigare. Under vintern infaller minimet i Helsingfors circa 

 en timme före soluppgången, men i Sodankjdä har tempera- 

 turen under denna årstid sitt minimum redan före midnatt, 

 ehuru solen går upp först kl. 10\,. Troligen hafva de ape- 

 rio diska värmevariationerna ännu ett stort inflytande vid be- 

 stämmandet af läget för detta minimum. Emellertid visa alla 

 tre vintermånaderna detta tidiga minimum i närheten af 

 midnatt. För öfrigt är det nog en allmänt gällande regel att 

 minimet under vintern inträffar tidigast i förhållande till so- 

 lens uppgång och för nordligt belägna orter finner man den 

 största förskjutning af minimet mot midnatt. Det ser ut som 

 om orsaken härtill åtminstone till någon del vore att söka i 

 reflexion af värme från himlahvalfvet d. v. s. ett slags 

 „värmeskymiiing", (Dämmerung der Wärme) som Döve trott 



