II. 



Ar8l)erättelse. 



Oiiktadt de iiärda prufiiiugar, som på de seduaste tiderna 

 liopat sig öfver vårt fädernesland och som ej kunnat undgå 

 att verka upplösande ocli förlamande på flere områden af 

 samliällslifvet, liafva de rent ideela sträfvandena och särskildt 

 den vetenskapliga verksamheten hos oss ännu fortgått utan 

 märkbara störingar, ja t. o. m. företett en ökad lifaktighet. Det 

 har ofta framhållits hurusom dessa sträfvanden i grunden äro 

 gemensamma för alla kulturfolk, de små såväl som de stora, 

 och bilda ett af nationela och politiska divergenser obero- 

 ende föreningsband mellan dem. En glädjande bekräftelse 

 af denna samhörighet utgjorde det deltagande, hvarmed den 

 under senaste sommar härstädes hållna nordiska naturforskare- 

 och läkarekongressen omfattades af vetenskapsmän såväl 

 från de Skandinaviska länderna som från E-yssland. Att det 

 dervid tillkomna vetenskapliga utbytet ej varit ringa, sjaies 

 framgå af den digra redogörelse öfver kongressen, som njdi- 

 gen sett dagen; men af ännu större betj^delse för oss äro de 

 stärkande och lifvande impulser, som framgingo ur den per- 

 sonliga beröringen med vetenskapens målsmän från andra 

 länder, samt de bevis på sj^mpati och erkännande från deras 

 sida, som dervid kommo oss till del. 



Under antydda förhållanden har äfven Finska Veten- 

 skaps-Societeten sett sig i stånd att fullfölja sin uppgift på 

 ett sätt, som kännetecknas genom en fortgående ökning af den 

 genom Societeten förmedlade vetenskapliga produktionen. 

 Tacksamt bör erkännas, att detta till väsentlig del möjlig- 



