4 L. Lindelöf. [XLV 



gjorts genom det tillmötesgående Societeten rönt från styrel- 

 sens sida i fråga om förbättrandet af sin ekonomiska ställ- 

 ning, livarför längre fram skall närmare redogöras. 



Ehuru det nu afslutade arbetsåret, det 65:de af Societe- 

 tens tillvaro, sålunda öfverliufvud varit för henne lyckosamt,. 

 har det dock enligt naturens ordning ej aflupit utan förluster^ 

 hvilka här främst böra omnämnas. Societeten har nämligen 

 med saknad sett den fåtaliga kretsen af sina hedersledamöter 

 ytterligare reduceras, i det tvenne af dem, f. d. direktorn för 

 fysikaliska centralobservatorium i S:t Petersburg, verkliga 

 statsrådet Heinrich Wild samt professorn i kemi vid univer- 

 sitetet i Leipzig, geheimerådet Johannes AVislicenus under 

 året afiidit. Vi kunna ej här ingå i någon egentlig redogö- 

 relse för desse mäns så omfattande och betydelsefulla veten- 

 skapliga verksamhet, utan nödgas inskränka oss till några 

 få biografiska notiser, 



Wild var till börden schweizare, född den 17 December 

 1833. Efter afslutade studier dels i Zlirich, dels i Königs- 

 berg, der han vann tloktorsgraden, arbetade han ytterligare 

 i Heidelberg under ledning af Kirchhoff och Bunsen. Häri- 

 från kallades lian till professor i fysik och direktor för astro- 

 nomiska observatoriet i Bern, som af honom organiserades 

 till ett meteorologiskt observatorium. Men ett vidsträcktare 

 arbetsfält öppnade sig för Wild, då han 1868 mottog kallelse 

 att såsom medlem af ryska vefenskapsakademien öfvertaga 

 ledningen af fysiska centralobservatorium i S:t Petersburg. 

 Hans verksamhet på denna plats blef af stor betydelse för 

 meteorologins utveckling. En föreställning om vidden af den- 

 samma kan man erhålla redan af den omständigheten, att 

 antalet af meteorologiska stationer i Ryssland, som vid Wilds 

 ankomst var endast 38, numera öf verstiger 1000. .; Bland an- 

 nat äro äfven de fyra meteorologiska observatorierna i Pau- 

 ovsk, Irkutsk, Jekaterinenburg och Tiliis inrättade på hans 

 initiativ. AVild arbetade med stort intresse för åstadkom- 

 mande af en internationel samverkan i och för lösningen af 

 meteorologiska och andra vetenskapliga problem. Vid meteo- 

 rologiska kongressen i Rom 1879 valdes han till ordförande 

 i den internationela meteorologiska komitén samt följande år 



