16 M. G. Schybergson. [XLV 



Var konungadömet i folkvandringsstaterna till sin uppkomst 

 ocli karaktär germanskt eller romerskt ? är allt ännu ett icke till 

 fullo löst spörjsmål. Jag skall här söka antyda, huru den histo- 

 riska forskningen f . n. ställer sig till denna för en rätt uppfatt- 

 ning af den modärna statsutvecklingen betydelsefulla fråga. 

 H. v. Sybel, som så german han än var till sitt na- 

 tionella och politiska åskådningssätt, dock i fråga om folk- 

 vandringsmonarkierna stod på en afgjordt romanistisk stånd- 

 punkt, ger i sitt år 1881 i en andra upplaga utgifna ar- 

 bete „Entstehung des deutschen Königthums" en bild af 

 folkvandringskonungadömets uppkomst och väsen, som kan 

 sammanfattas som följer. Han antager, att de redan hos Ta- 

 citus omtalade germanska furstarnes, prinoipes', värdighet 

 småningom blef ärftlig, och det på så sätt, att i livar je ger- 

 manskt hundare (härad) en höfdingaätt vann ett ärftligt 

 ledarskap. Denna ärftliga ledning fick småningom karak- 

 tären af kunglig värdighet, så att hvarje hundare regera- 

 des af en konung, hvars makt dock icke var stort annat 

 än ett stadigvarande fältherreskap. Senare skedde, att en 

 furstesläkt eller ett hundare erhöll ett slags hegemoni öfver 

 de öfriga häradena och deras principes, hvilket blef upphof- 

 vet till konungadömet öfver ett helt folk, en civitas. Men 

 denna konungamyndighet saknade för mycket innehåll och 

 utvecklingsmöjligheter för att fylla de kraf nya förhållanden 

 kunde komma att ställa på densamma. Då nu i och med 

 de stora germanska eröfringarna denna svaghet gjorde sig 

 starkast kännbar, blef det de germanska monarkierna tor- 

 unnadt icke så mycket att få ny näring ur det romerska 

 kejsardömets märg, som fastmer att helt och hållet om- 

 formas till afbilder af detsamma. Djupast bland dem, säger 

 H. v. Sybel, inläto sig goterna på romerskt väsende och 

 på likartadt sätt omorganiserade vandalerna och burgun- 

 derna sina stater. Hos alla dessa kan man efter eröfrin- 

 gen påträffa ganska litet germanskt och allraminst gam- 

 mal germansk folkfrihet. Vidare är hos frankerna mo- 

 narkin icke mindre oinskränkt än i Rom den kejserliga 

 makten; äfven de sociala förhållandena gestalta sig på 

 romerskt sätt; men viktiga inrättningar i samhället så- 



