X:o 22] KouuDgadömet i folkvandringsstaterna. 17 



som rätts- och liärförfattniiigeii, förblifvci rent germanska 

 eller erfara på sin höjd en ny ntbildning, vid hvilken 

 romersk-kristna tankar gifva endast en första allmän an- 

 stöt. Alla dessa nationer fullföljde snabbt efter hvarandra 

 och delvis samtidigt sina skapelser; de stodo mycket ofta 

 i nära rättsliga relationer till det sjunkande kejsardömet 

 och inverkade ömsesidigt på sina inre förhållanden: så är 

 det de, som gifvit hela medeltidens statslif den karaktäristi- 

 ska riktningen. 



I afseende å en del af folkvandringsmonarkierna, de 

 hvilka uppkommo såsom romerska s. k. federatstater, är denna 

 v. Sybels uppfattning i hufvudsak riktig. 



Låtom oss kasta en blick på denna egendomliga före- 

 teelse: federatstaterna i det fallande romerska väldet! 



Alltsedan kejsar Marcus Aurelius' dagar, således från 

 omkr. 180 e. Kr. f., spelade germanerna en betj-dande roll i 

 det romerska härväsendet. Tvungen af svårigheten att för- 

 svara gränserna, i synnerhet Donaulinjen, lät Marcus Aurelius 

 under namn af foederati (bundsförvandter) värfva talrika ska- 

 ror af germaner, som mot sold förpliktade sig till krigsstjänst 

 på vissa villkor. De behöllo sina egna anförare, sina egna 

 rättsbruk och sitt eget stridssätt samt ansågos såsom främ- 

 lingar. Därmed var det afgörande steget taget mot de ro- 

 merska härarnes barbarisering och öfverlämnandet af rikets 

 och fädernejordens försvar åt främmande soldnärer. . Det nya 

 systemet utvecklade sig långsamt, men säkert och blef af ge- 

 nomgripande betydelse för den romerska staten. Den fede- 

 rerade germanska soldaten var billigare än den romerska. 

 Hans fordringar på sold voro ringa, och efter tjänste- 

 tidens sltit ägde han inga berättigade anspråk på belöning. 

 Måhända trodde man sig äfven kunna mer lita på foede- 

 rati än på medborgarhärarna, emedan de om det romerska 

 rikets förhållanden okunniga barbarerna icke kunde vara böjda 

 att inblanda sig i rikets inre förvecklingar. Eomarnes af- 

 smak för militärtjänsten blef i synnerhet efter kristendomens 

 införande allt större och så mycket mera blefvo de tvungna 

 att upptaga germanska federatfolk i romersk tjänst. 



