18 M. G. Schybergson. [XLV 



Sådana i romerska riket upptagna federatfolk fullgjorde 

 sin krigstjänst såsom själfständiga, icke till riksliären hörande, 

 utan af de nationella anförarne ledda kontingenter. Kejsarne 

 utnämnde deras befälhafvare, som i kraft af sitt ämbete hand- 

 hade den militära jurisdiktionen, kunde fördela sitt manskap 

 enligt den i de romerska truppkårerna gällande ordnin- 

 gen och tillsätta underbefälhafvarne. Genom ett särskildt 

 fördrag fick federatfolket till sitt underhåll någon viss del 

 af den gamla romerska befolkningens jord eller måhända öf- 

 verläts åt detsamma ett särskildt område med rätt att efter 

 behag förfoga däröfver. Faktiskt innebar denna öfverflytt- 

 ning af ett främmande folkelement på romersk jord en stor 

 förändring, men statsrättsligt hade ingen rubbning skett. 

 Kejsaren hade endast genom en administrativ akt ordnat för- 

 svaret inom det ifrågavarande gränsområdet, men ingen ny 

 stat och intet nytt undersåteförhållande hade uppkommit. 



Det sä grundlagda utvecklade sig vidare. Den kejser- 

 liga regeringen hade snart anledning att vidtaga en ny akt, 

 hvarigenom hon närmare bestämde, huru de romerska med- 

 borgarnes förhållanden skulle gestalta sig inom det gebit, 

 där de federerade germanerna fått kvarter eller jord. Det föll 

 sig då^naturligt, att hon utnämnde en federerad höfding eller 

 måhända en konung till sin ståthållare för provinsförvaltnin- 

 gen. Därigenom växte den germanske furstens makt betyd- 

 ligt. I egenskap af högste landsämbetsman handhade han 

 den allmänna civilförvaltningen i sitt distrikt. Han höll hof 

 med de förnämsta romarne och lät utfärda skriftliga befall- 

 ningar från sitt kansli, där romerska ämbetsmän arbetade 

 under iakttagande af romersk lag och ordning. Äfven gent- 

 emot germanerna framstod han numera såsom utöfvaren af 

 den kejserliga maktfullkomligheten. De germanska institu- 

 tionerna bortföUo så mj^cket hellre, som den ordning, som 

 i riket var genomförd, icke gaf tillfälle att vidare utveckla 

 den germanska organisationen med af folket valda ämbets- 

 män. Såsom innehafvare af den kejserliga såväl civila som 

 militära myndigheten fann den federerade konungen med lätt- 

 het utvägar att undergräfva den gamla germanska statsrätten 



