24 M. (t. Schybergson. [XTV 



beliålliia germanska prägel, särskildt i den märkliga upp- 

 satsen j,Die- Entstehnng der fränkisclien Monarcliie" ^). 



För denna frågas bedömande är det af hufvudsaklig be- 

 tydelse, att Klodvig, då lian 481 blef konung öfver de sali- 

 ska frankerna, emottog en makt, som redan var betydligt 

 utbildad. Frankernas äldre historia är visserligen liöljd i ett 

 i många punkter ogenomträngligt dunkel, men det framgår 

 dock, att omkr. 400-talet ett nationellt konungadöme lios dem 

 uppkom, som raskt utvecklade sig, måhända påverkadt af den 

 lilliga än vänskapliga, än krigiska beröringen med det romer- 

 ska riket. 



Den saliska lagen, som, såvidt man kan finna, uppteck- 

 nades på Klodvigs tid efter det hans rike redan utvidgats 

 till Loire, men livilar på äldre lagstadganden från den tid, 

 då det merovingiska riket utgjordes af det jämförelsevis in- 

 skränkta området vid Schelde och Maas, handlar icke direkt 

 om konungens rätt eller om omfånget af hans makt. Men 

 de olika sidorna af hans myndighet framträda i lagens be- 

 stämningar om böter, konungens ämbetsmän m. m., och det 

 är i ögonen fallande att det gamla saliska konunga- 

 dömet här framträder såsom vida mäktigare än det forn- 

 germanska. 



Konungen, som icke öfverallt kan personligen utöfva 

 sin rätt, öfverlämnar densamma åt andra, som äro hans ställ- 

 företrädare och ämbetsmän, grefvarne, hvilka äro utmärkta 

 framför de fria i allmänhet genom högre mansbot. Han är 

 så mycket mera berättigad därtill, som hans egen myndighet 

 icke är blott af folket honom uppdragen, utan tillkommer 

 honom och hans släkt ärftligt. Dessutom utnämner han an- 

 dra ämbetsmän, som bära namn af sacebaroner och äro upp- 

 tagna af rättsliga värf. Afgörandet af rättsstrider, som icke 

 af slutas i hundradets församling, sker vid konungens dom- 

 stol. Rättens och fredens upprätthållande är öfverlämnadt 

 åt konungen. Därför upptager han fredspenningar genom 

 sina ämbetsmän, srefvarne. Domsrätten tillhör öfverhufvud 



') Westdeiitsche Zeitschrift fiir Geschichfe nad Knnst. arg. 4. 18S5, 

 h. 3. sid. 231—272. h. 4. sid. 313—352. 



