30 M. G. Schybergson. [XLV 



melse, som i drottning Brimeliilds närvaro blifvit uppgjord 

 mellan dem under „ förmedling af präster och stormän". Li- 

 kaså lieter det i Cap. af 596 : „Cum in Dei nomine nos om- 

 nes Kalendas Martias de quascumque condiciones una cum 

 nostris optimatibus pertractavimus, ad unumquemque noticia 

 volumus pervenire". Optimatförsamlingen var obestämd till 

 gestaltning ocli kompetens. Men här upprätthölls dock 

 den gamla germanska idén om folkets politiska själfbestäm- 

 ningsrätt. 



Det dröjde icke länge, innan optimaterna vunno en så- 

 dan öfvermakt, att den merovingiske konungen blef en lek- 

 boll i deras händer. En ny utveckling begynte, som först 

 ledde till den med det merovingiska konungadömet väsent- 

 ligen olikartade karolingiska monarkin och sedermera till det 

 feodala samhällsskicket med dess långt drifna partikularism. 

 Men den gamla germanska personlighetsprincipen dog icke 

 därvid, utan framträdde med ny lifskraft i de feodala råds- 

 församlingarna, hvilka under de följande utvecklingsskedena 

 omgestaltades till ståndsriksdagarna och slutligen till de mo- 

 derna parlamenten. Så har det frankiska konungadömets 

 mäktiga inflytande sträckt sig ända till våra dagar. Denna 

 institution, som till ett visserligen föga ordnadt helt förband 

 monarkiska, aristokratiska och demokratiska element, har 

 mera än någon annan gjort det möjligt att lösa det problem, 

 hvarpå forntidens statskonst strandade, nämligen att samman- 

 hålla stora stater utan uppoffring af den politiska och per- 

 sonliga friheten. 



Ännu finnes en grupp folkvandringsstater, som jag icke 

 här berört, emedan den diskussion, hvars hufvudresultat jag 

 sökt angifva, alls icke eller endast föga afsett dem. De an- 

 glosachsiska konungariken, som efter den germanska inva- 

 sionen uppstodo i det romerska Britannien, voro till sitt ur- 

 sprung och sin utveckling rent germanska. Den germanska 

 själfstyrelsen, som ännu i dag är en väsentlig grundval för 

 Englands konstitutionella samhällsskick, nådde i dem en rik 

 blomstring. Langobarderna, som 568 inföUo i Italien och er- 

 öfrade en stor del af detta land, byggde likaså sitt stats- 

 väsen på rent germansk grund. De upprätthöUo en val- 



