Öfversigt af Finska Vetenskaps-Societetens Förhandlingar. 

 LII. 1909—1910. Afd. A. N:o 4. 



Rum och tid 



enligt Einstein och Minkowski. 



af 

 Gunnar Nordström. 



Kändt är, att de moderna elektricitetsteorierna utöfvat 

 ett djupt ingripande inflytande på åskådning-arna inom alla 

 grenar af fysiken. Till och med de grundföreställningar, 

 hvarpå hvarje uppfattning om naturföreteelserna hvilar, 

 nämligen begreppen rum och t i d ha blifvit berörda af de 

 nyaste spekulationerna på elektricitetslärans (och dess un- 

 derafdelning optikens) område. Ett försök att i lättfattlig 

 och åskådlig form framställa den tankegång, som vid sagda 

 spekulationer blifvit följd, torde kunna påräkna intresse. 



Det är det urgamla spörjsmålet om absolut och relativ 

 rörelse, som här går igen. Som kändt gifver mekaniken 

 intet som hälst medel, hvarigenom en absolut, translatorisk 

 rörelse kunde konstateras; en alla kroppar i rymden till- 

 fogad konstant hastighet utöfvar ingen inverkan på de me- 

 kaniska lagar, som reglera kropparnas rörelse i rymden. 

 Under de senaste åren har äfven den teoretiska elektrici- 

 tetsläran och optiken behandlat problemet om absolut och 

 relativ rörelse, och de resultat, hvartill man kommit, äro 

 särdeles anmärkningsvärda. 



För att kunna ingå på hithörande teorier ha vi först 

 att med några ord beröra tidsbegreppets roll i fysiken. 



Då tidsbegreppet användes i fysiken, grundar sig detta 

 begrepp ständigt på föreställningen om samtidighet hos 



