6 Gunnar Nordström. (LII 



Med anledning af dessa resultat vilja vi anställa några 

 allmänna betraktelser. 



Om relativitetsprincipen — d. v. s. principen att en 

 absolut rörelse ej kan spåras — skall kunna hållas upprat, 

 så måste en bestämning af ljusets hastighet utförd af ob- 

 servatörer i ett system i likformig rörelse ge samma resultat, 

 som en bestämning utförd i ett system i hvila, ty eljes 

 skulle ju de olika resultaten i de båda fallen ge ett medel 

 att konstatera rörelsen. Tillåta nu ekvationerna (3) en sådan 

 tolkning, att ljusets fortplantningshastighet får samma värde 

 c i de båda nämda fallen? Dessa formler böra utsäga, att 

 tiden för ljusets fortplantering en viss väg (från ett ur till 

 ett annat) är lika med vägen dividerad med fortplantnings- 

 hastigheten, och det skulle gälla att tolka formlerna så, att 

 denna hastighet blir = c. För att komma till en sådan 

 tolkning måste vi antaga, att de i rörelse stadda observa- 

 törerna ha en annan uppfattning om längder och tider än 

 de i hvila befintliga. Huru skola vi emellertid tänka oss 

 någonting dylikt? — 



Om man antager, att de molekylarkrafter, som sam- 

 manbinda en kropp, genom kroppens rörelse modifieras, så 

 att kroppen därigenom ändrar form, exempelvis förkortas i 

 rörelsens riktning, så ändrar således äfven ett längdmått, 

 som användes för längdmätning, sin längd, om det bringas 

 i rörelse, och härigenom blir längdenheten beroende af rö- 

 relsen. För en i hvila befintlig observatör förefaller det, 

 som om alla föremål skulle deformeras, då de bringas i 

 rörelse. En observatör, som rör sig, finner däremot genom 

 direkt längdmätning ingen deformation hos de föremål, som 

 röra sig med samma hastighet och i samma riktning som 

 han själf, ty hvarje längdmått, som han använder för att 

 uppmäta ett föremål med, deformeras i samma proportion 

 som föremålet själft. 



Längden af en sträcka kan emellertid äfven erhållas 

 genom att bestämma den tid ljuset behöfver för att (med 

 hastigheten c) fortplanta sig från sträckans ena ändpunkt 

 till dess andra. Om relativitetsprincipen skall kunna hållas 

 upprat, få observatörerna ej genom en dylik bestämning 



