sig mere og mere og var næsten helt forsvunden i Slutningen 

 af Marts. 



Det synes næsten, som om saadanne strammende Baand i 

 Mundhulen, der ikke hæves ved artificiel Behandling, er særlig 

 udsatte for at angribes og — ialtfald delvis ■ — destrueres ved at 

 blive Sædet for Betændelsesprocesser (Aphthæ o. Ign.), hvorved 

 der indtræder en Slags Naturhelbredelse af Anomalien. Jeg 

 har set det i flere Tilfælde, ogsaa naar Frenulum imellem Over- 

 læben og Gingiva har strakt sig helt ned til Fortænderne. For- 

 modentlig finder delte Forhold sin Forklaring ved, at en saadan 

 fri Rand stadig er udsat for Stramning og Irritation under 

 Tungens og Overlæbens Bevægelser. 



Fibroma (Molluscum fibrös um), medfødt, saa jeg 

 hos et Grenlænderbarn ved Julianehaab, født d. ^/e 1901, Søn af 

 Fanger. Tæt foran højre Øre (i Højde med Grus helicis, altsaa 

 lidt ovenfor Øregangsaabningen) saas en rundagtig, lidt mere 

 end hampefrøstor, stilket Tumor, bestaaende af normal Hud 

 med Lanugohaar (Cutis pendula). Stilken var tyndest lidt 

 ovenfor den øvrige Huds Niveau. 



Hos et dansk Pigebarn ved Julianehaab, der fødtes i April 

 s. A., altsaa et Par Maaneder i Forvejen, saas et lignende med- 

 født Molluscum fibrosum foran venstre Øre. Umiddelbart foran 

 Tragus (paa Overgangen mellem denne og Tindinge-Egnen) fandtes 

 et 4 Millimeter langt Appendix af blød Konsistens, bestaaende af 

 normal Hud. Det havde Cylinderform, og Cylindrens Diameter 

 var 2 Millimeter. Cylindren var indsnævret lidt ovenfor Huden. 



Begge disse smaa Tumores fjernedes let ved Afklipning med 

 Sax (henholdsvis d. 4i 1902 og d. ^-'/lo 1901), og i Løbet af 

 faa Dage var Snitfladen lægt og dækket af Epidermis. 



Phimosis er yderlig almindelig hos Drengebørn og voxne 

 Grønlændere. 



Af Hydrocele congenita har jeg set et enkelt Tilfælde 

 hos en Grønlænderdreng. 



