119 



samledes og brødes ikke her omtales paa Grund af et ud- 

 trykkeligt udtalt Ønske af Kryolilhselskabets nuværende ledende 

 Direktør Dr. pliil. H. Topsøe. 



For Oversigtens Skyld ere mine Iagttagelser fra de for- 

 skellige Rejser samlede i følgende 3 Afsnit: 



1) De geologiske, særlig den gamle røde Sandsten. 2) 

 Mineralogiske Iagttagelser og Indsamlinger, og 3) Antikvariske 

 Iagttagelser. 



1. Den røde »Saudsten. 



Allerede Hans Egede blev paa sin Rejse i 1723 for at 

 finde Østerbygden, af Grønlænderne gjort opmærksom paa, at 

 der inde i Fjorden Tunugdliarfik fandtes «en slags brunrød 

 Farve, desligeste røde Stene med hvide Spætter udi»^); først 

 Peder Olsen Walløe paa sin Rejse til Østkysten i 1751, 

 stiftede nærmere Bekendtskab med den røde Sandsten, da han 

 den 12te September s. A. kom til Sidlisit: «her blev mig anvist 

 2 Bjerge nær hos hinanden, som havde god Forraad af bruun- 

 rød Farve; men i Udkanten af den ene var en Vinkel som be- 

 stod af kolørede Stene, røde med hvide Pieller og derfor kunde 

 lade sig udklove i store og smaa Fliser, saa meget man lystede». 

 Hertil føjer Otto Fabricius: Jeg besidder en Pmve af disse 

 Stene som til Nød kunne bruges som Hvedseslene, og deraf 

 har vel Stedet sit Navn: Sidlisit, belyder paa grønlandsk Hvæsse- 

 sten^j. Ogsaa Arctander, paa sin Rejse i 1777 besøgte 

 efter Grønlændernes Anvisning dette Sted, ligesom han ogsaa 

 efter deres Anvisning besøgte Stedet ved Ipiutak, hvor de mange 

 Kvartskrystaller findes^). 



Gie sec ke omtaler paa sine Rejser i 1806 og I8Ü9 flere 

 Steder, hvor den røde Sandsten forekommer i denne Egn, og 



') Omst. og udførl. Relation ang. den grønl. Mission. Kbhvn. 1738. S. 115. 

 -) Ugebladet Samleren. 1. 1787. S. 172. 



3) Ugebladet Samleren VI 179:3. S. 1125; cfr. M. o. G. II. S. 37 og XXXII. 

 S. 72 og Tillæg В til Rigsdagstidende for 1877—78. S. 7. 



