123 



viser Nunasarnak set fra Odden ved Ipintak, kan tjene til at 

 anskueliggøre dette Forhold. At udpege hvilke af de paa dette 

 Billede synlige Lag der ere Diabas eller Sandsten, er ikke mu- 

 ligt, da et nærmere Eftersyn paa selve Stedet viser, at det snart 

 er Sandstenen, snart Diabasen, der alt efter Strukturen danne 

 de stejlt affaldende Lag. 



Sandstenens direkte Paalejring paa Graniten ses enkelte 

 Steder, som i Nunasarnausak, hvor Granitens øverste Del da er 

 opløst til en Arkose. Nederste Billede paa Tavle XII viser 

 Graniten paa en lille Odde mellem Sidlisit og Nugarsuk, altsaa 

 paa Grænsen mod Sandstenen, hvor Graniten er opløst til Grus; 

 men om dette Forhold skyldes det Tilfælde at man her, efter 

 Sandstenens Bortfjernelse, har den gamle forvittrede Overflade, 

 eller det skyldes Bjergartens Beskaffenhed saa den paa dette 

 Sted let henfalder til Grus, kunde jeg ikke se. Graniten her 

 og i Omegnen er i Reglen graafarvet af Feldspathen. Denne 

 forvittrer, kaoliniserer paa Overfladen, saa f. Ex. isskurede Fla- 

 der faa et hvidt Udseende, hvorfor saadanne Næs paa grøn- 

 landsk kaldes kakortok; f. Ex. Hvide Næs ved Julianehaab. 



Dr. C. Pingel skelnede i sin Tid mellem forskellige Sand- 

 stenlag ved Igaliko; men i det store og hele har det ikke været 

 mig muligt at paavise væsentlige Forskelligheder mellem de Lag, 

 der dér ligge umiddelbart paa Graniten og de Lag, der ligge 

 øverst, hvor Sandstenen, inklusive Diabaslagene naa en Mæg- 

 tighed af c. 800 m. 



Som Navnet udsiger, er Sandstenen i Reglen rød, rødbrun 

 eller gulrød til graa; men mange Steder er den ogsaa hvid, 

 grøn, violet eller svag rosarød, og visse Lag ere fuldstændig 

 klare som Glas, saa de enkelte Sandkorn næppe eller endog 

 slet ikke kunne skelnes. Andre Steder ere hele Kvarsitlag kul- 

 sorte, og atter andre Steder er Sandstenen flammet af grønne, 

 røde, hvide og violette Striber; ikke at tale om at den er over- 

 fyldt med gule Pletter, saaledes som den nederste Figur paa 

 Tavle XIV viser det. 



