129 



xMægtigheden af Lagene var endel forskellig fra hvad her er 

 angivet. 



2. Putdlisek, saaledes synes paa Tuniigdliarfiks Sydside, 

 henimod Overbærestedet, el Sted at kaldes, der tiltrækker sig 

 Opmærksomheden ved at Sandstenslagene ere meget stærkt 

 bøjede, saa de danne hele Buer; se nederste Billede paa Tavle 

 XIII. Foruden i de store Buer er Sandstenen knust og ud- 

 tværet til en Breccie med Kvarts til Bindemiddel. Denne stærke 

 Paavirkning synes fremkaldt af et Diabasgennembrud. Lidt 

 vestligere i Stranden bliver Sandstenen tyndskifret og hælder 

 under store Vinkler, saa man faar Indtrykket af, at det hele 

 kun er en Skal, der dækker det bagved liggende Grundfjeld. 



3. Igaliko. Selve underlaget af Sletten ved Igaliko er, 

 som Dr. C. Pingel i sin Afhandling anfører, Sandsten gen- 

 nembrudt af Porphyrgange, dog er der langt flere af disse, end 

 man efter hans Fremstilling skulde tro. Tavle VI viser Igaliko- 

 sletten set fra Skæret med Ruinen. Over Husene, der ses i 

 Midten af Billedet over den stejle Sandstenskrænt ved Vandet, 

 hæve Sandstenlagene sig i Afsatser, hvis Beskaffenhed bedst 

 undersøges i de mange Kløfter, der gaa lodret paa Skraaningen. 

 Disse Kløfter staa ofte i Forbindelse med Porphyrgangene og 

 Diabaslagene, og betydelige Spring og Forskydninger ses at staa 

 i Forbindelse med disses Gennembrud. Det er denne Fjeld- 

 skraaning, der strækker sig over den største Del af Billedet 

 paa Tavle VI, og som naar en Højde af c. 200 m., Dr. C. 

 Pingel i sin Tid beskrev, og som han delte i 3 Afdelinger 

 efler Sandstenlagenes Beskaffenhed. Det gaar imidlertid her, 

 som ovenfor omtalt ved Nunasarnausak, at man kommer til 

 forskellige Resultater, hvad Bjergarternes Mægtighed og Be- 

 skaffenhed angaar, efter som man gaar op i den ene eller den 

 anden Kløft. 



I en af disse, omtrent lige over Husene, var Sandstenen i 

 en Højde af 150 m. skifret og dækket af et mægtigt Tuflag, 

 der fuldstændig lignede en vulkansk Tuf, tildels med Slagge- 



