148 



denne Ruin er bygget, saa er udsigten til at faa opklaret, naar 

 Kakortokruinen blev bygget jo desto værre vel omtrent lig Nul. 



Efter Valtyr Gudmundsen omtales Vinduer med Glas, — 

 og man kan vel nok forudsætte, at der har været Glasvinduer i 

 Kakortokkirken, — paa Island først ved Aaret 1195, og ser man 

 hen til Forholdet mellem Island og Grønland den Gang, kan 

 man vel nok gaa ud fra, at Glasvinduer ere komne betydelig 

 senere til Grønland end til Island. 



Endnu et Forhold tyder paa, at Kakortokkirken er af sen 

 Oprindelse, og det er det, at det er den eneste Nordboruin, 

 hvorom Eskimoerne have et Sagn om dens Opførelse. 



Saaledes siger Giesecke^), og det samme siger Vahl'^), 

 at Grønlænderne havde et Sagn om, at Stenene til Kakortok- 

 kirken vare tagne paa Ujarartarßk Øerne ud for Lichtenau- 

 Fjord. 



Uagtet Giesecke til en Slags Bestyrkelse af dette Sagn 

 anfører: »Zum wenigstens sind die dortigen Bausteine, welche 

 ich sah, theils Glimmer — theils Hornblendeschiefer, welche 

 sich am Redekammen nicht so tauglich finden», saa er der dog 

 næppe nogen Tvivl om, at Stenene til Kirken, der forøvrigt slet 

 ikke er bygget af Glimmer eller Hornblendeskifer, ere tagne 

 ved Foden af det nærliggende Kirkefjeld. Derimod turde der 

 maaske ligge noget andet til Grund for Sagnet, nemlig det at 

 de gamle Nordboere mulig kunne have taget Kalksten paa 

 Ujarartarfik Øerne til Mørtel til 'Kirken. Mørtel findes der 

 nemlig, om end nu meget sparsomt i denne Ruin^), og det er 

 ogsaa den eneste hvori saadant er paavist, og paa ujarartarfik 

 Øerne findes utvivlsomt en Kalksten; thi dels omtalte den nu 

 afdøde Peter Eberlin, at der fandtes Kalksten dér, og dels 



Ц Dagbog under 17de Juli 1809. 



-) Ms. Dagbog i Botanisk Haves Bibliothek. 



^) Ligesom Graah fandt ogsaa jeg nogle Stykker sandblandet Kalk mellem 

 Stenene i Kirkeruinen, og ligesom hans Stykker gik tabt, for de bleve 

 undersøgte, gik ogsaa mine Stykker tabt ved Christiansborgs Brand. 



