176 



I Bunden af disse skraatstillede Huller fandtes, saa vidt 

 jeg kunde skønne, nøjagtig det samme Slam som i de smalle, 



lodrette Huller. Der kan derfor næppe 

 være Tvivl om, at de maa have samme 

 Oprindelse som de Nordenskiöld- 

 ske К ryokonit huller. Med Hen- 

 syn til den skraa Stilling af Hullerne 

 er at bemærke, at denne ikke hid- 

 rører fra Bevægelsen af Gletscheren, 

 i saa Fald maatte man kunne paavise 

 en Overensstemmelse i Orienteringen 

 og Hovedretningen af Bevægelsen i 

 '^" ■ Gletscheren. Den skraa Retning kan 



heller ikke fremkomme ved Forskellen i Bevægelseshaslighed i de 

 forskellige Lag af Gletscheren. Da Hullerne ikke er mere end 

 1 à 2 dm dybe, vil der ikke der kunne være nogen væsentlig 

 Forskel i Bevægelseshastighed. Da Hullerne altid er orienterede 

 mod Syd, maa den skraa Stilling sikkert hidrøre fra Solstraa- 

 1erne. Hvorledes disse store Kryokonithuller opstaar, er 

 usikkert; maaske opstaar de ved, at flere smaa og tætliggende 

 Kryokonithuller smelter sammen. Som bekendt opstaar 

 Kryokonit h ulierne ved, at Støv, der er blæst ud fra Land, 

 opsuger Varmestraaler og derved smelter sig Fordybninger i 

 Isen. For at forklare, hvorledes det gaar til, at Hullerne bliver 

 skraa, maa man antage, at det Støv, der ligger ved den sydlige 

 Kant, ligger i Skygge og derfor ikke smelter sig ned ; derimod 

 vil det Støv, der ligger i den nordlige Del af Hullet træffes af 

 forholdsvis mange Solstraaler og derfor smelte sig ned i Isen. 

 Hullernes Nyreform staar sikkert i Forbindelse med Solens 

 daglige Bevægelse. Om Eftermiddagen, f. Eks., vil det Støv, der 

 ligger ved den sydvestlige Kant af Hullet, være i Skygge. 



De store Kryokonithuller har jeg kun fundet i Nær- 

 heden af Land, formodentlig fordi der i Nærheden af Land af- 

 lejres saa meget Støv. 



