181 



ganske jævn oven paa, og nogen videre Bevægelse kan der 

 næppe være i den. Formodentlig ligger den i Læ af N una- 

 takens Fortsættelse under Isen mod Øst. Ogsaa denne Glet- 

 scher er i Tilbagegang, hvilket de temmelig friske Moræner, 

 der ligger langs dens Rand, tyder paa. 



Ved Enden af Gletscheren er der et Delta, som forener 

 sig med en Gletscherelv, der løber mellem Nunalanguak og 

 Fastlandet, og som kommer fra en bred Gletscher, der 

 skyder sig ned mellem Nunatanguit og Ekaluit-Nunatà; 

 ogsaa her har Isen trukket sig meget stærkt tilbage. Tempera- 

 turen i Elven Kl. 2 de sidste Dage i August var nøjagtig 1°; 

 om Natten danner der sig Tyndis paa den Del af N un a tap - 

 Ta s i a, hvor den munder ud. Mængden af Slam den fører, er 

 ikke stor. En Bestemmelse gav kun 6 gr pr. Liter. 



Her, hvor Deltaet løber tæt under Gletscherenden, vasker 

 den de nederste Dele bort, og det ovenoverliggende styrter da 

 ned. Gletscherenden kommer derfor til at staa med lodrette 

 Vægge ganske som de Gletschere, der gaa ud til Vandet i 

 Fjordene. Det synes mig, som dette Forhold giver et Finger- 

 peg til Forstaaelsen af Kalvningen i hvert Fald for Gletschere, 

 hvis Hastighed ikke er stor. 



Paa Hammers Kort kaldes den Landstrækning, der ligger 

 inden for den store Gletscher og hen imod Ekaluit-Nunatà, 

 for Tivsarigsok (tipe = Lugt, sak og gigpok). Oprindelig 

 betegnede Heiland hermed Strækningen ved Kangerdlu- 

 kasik. Hammer flyttede det længere mod Øst. Grønlændere, 

 som jeg spurgte ud om Stedbetegnelsen paa Landstrækningen 

 her, kendte ikke dette Navn. Overhovedet har de ikke nogen 

 Betegnelse netop for dette Omraade. Der maa formodentlig 

 have indsneget sig en Misforstaaelse, hvilket forøvrigt meget let 

 kan ske med grønlandske Stednavne, idet disse jo i Modsæt- 

 ning til Stednavnene i ældre Kullurstater har en Betydning, der 

 forstaas umiddelbart, og forskellige Grønlændere ofte betegner 



