183 



moræner; men forøvrigt var der intet, der tydede paa, at denne 

 Gletscher var i nogen stærli Aftagen. Paa Endemorænerne var 

 Papavernudicaule, SteUaria alpina og enlcelte andre indvandrede. 



Fra det høje Land nord for Alangordlek-Gletscher, 

 har man en fortrinh'g Udsigt over Gletscherne. Navnhg kan 

 man meget tydeligt forfølge Spalterne i Gletscherne. I det hele 

 gaar de paa tværs af Bevægelsesretningen. Afvigelserne beror 

 paa ujævnheder i Undergrunden. Er der en Bakke under Isen, 

 hemmes Isens Bevægelse paa det Sted, og Spalterne kommer 

 derfor til at løbe skraat tilbage. 



Fra Alangordlek-Fjord hæver Landet nord for sig 

 meget brat. Naar man først naar op, er det meget jævnt, idet, 

 saa vidt man kan skønne, de oprindelige Dale er blevet ud- 

 fyldt af Morænemaleriale. Op over Plateauet hæver der sig 

 mod Nordost et kegledannet Fjeld, Omerslusat. 



Fra Alangordlek roede vi til Ekaluit (Laksene), en i 

 Laksetiden besøgt Teltplads ved den Elv, der løber ud fra 

 Ekaluit-ïasia (Laksesøen). De mange primitive Røgestil- 

 ladser er et Vidne om Virksomheden. Forøvrigt er Laksene 

 smaa og heller ikke velsmagende. Umiaken blev haaret langs 

 den nordre Bred til Søen og sat i Vandet her. Om Efteraaret 

 staar Vandet næsten en Meter lavere end om Foraaret. Da 

 Søen modtager Tilløb fra Smeltevandsfloder, der kommer fra 

 Indlandsisen, er Vandet uklart ligesom i Nunatap-Tas ia, og 

 ligesom der er Bredden fuld af skarpkantede Sten, som gør det 

 besværligt at sætte en Konebaad i Vandet. Paa en gammel 

 Morænevold paa den nordøstlige Side af Søen slog vi Telt. 



Desværre fik jeg ikke udført nogen Lodning, da jeg ved 

 et Uheld havde mistet Lodlinen i Alangordlek. Formodentlig er 

 Søen temmehg flad i Modsætning til N unatap-Tasia. Medens 

 Nunatap-Tasia i en forholdsvis sen Tid har været udfyldt 

 af en Ismasse, der banede sig Vej syd om Nunataken, saa 

 har Ekaluit-Tasia ikke været udfyldt af Is, siden denne 

 havde en langt betydeligere Udbredelse end nu. 



