207 



Som omtalt var Efteraaret, hvilket ogsaa ses af vedføjede 

 Skema forholdsvis mildt. Først i Begyndelsen af Januar sank 

 Temperaturen saa meget, atDisko-Bugt i Vige og Bugter 

 blev islagt; men dette Islæg var dog meget usikkert. Endelig 

 den sidste Uge af Januar blev Islæget saa sammenhængende, 

 at man kunde befare det med Hundeslæde. 



Den 31. Januar brød jeg op med Torsukatak som Maal. 

 Vejen lagdes over Kekertak. Herfra kørte jeg ind i det indre 

 af Torsukatak, hvor jeg slog mig ned hos en Grønlænder, 

 Vitus Petersen, i An à. Jeg havde her god Lejlighed til 

 paa nærmere Hold at studere Grønlændernes daglige Liv om 

 Vinteren. 



Her ved Anà boede kun to Familier. Min Vært var en 

 udmærket Fanger, som ikke blot ernærede sin egen Familie, 

 men tillige underholdt den anden; til Gengæld maatte denne 

 gaa ham til Haande. Hans Kue (Spækhus) var altid stoppet 

 med Kød og Spæk. Da jeg ankom, fodrede han mine Hunde 

 med Sæl kød. Med en ikke uberettiget Stolthed kunde han 

 sige: «Se, det kan jeg tillade mig; havde det været i Kolonien, 

 saa var Grønlænderne kommet paa alle fire for at spise med». 

 Overhovedet kan man vel vanskelig undgaa at lægge Mærke til, 

 at jo længere man kommer bort fra Civilisationen, repræsen- 

 teret af Butik og Præster, desto dygtigere er Grønlænderne. I 

 det indre af Fjorden er der forøvrigt en usædvanlig god Fangst 

 paa Fjordsælen; men der er langt til nærmeste Handelsplads. 

 Foruden Fjordsælen er den spættede Sæl ret hyppig i Torsu- 

 katak; den kommer derind i Juli Maaned for at kaste Unger. 

 Som Vitus Petersen fortalte, holder den til ved Nuna- 

 taken og ikke ved Kekertakasik, der findes altsaa nu 

 «Kasigisat ernivisat» og ikke længer ved Kekertakasik, 

 hvor den i S te en strap s Tid plejede at yngle. 



Det Hus, jeg boede i, var af Middelstørrelse med følgende 

 Dimensioner. Højden var 2 m Dybden var 4.3 m, Læng- 

 den 2.9 m. Gangen var over 4 m lang — alt indvendigt 



